136 I. ARS-GUNNAR ROMELL [12] 



1874 b). Man fann på samma plats maximum av kolsyra under de 

 varmaste månaderna, -man fann ett samband mellan kolsyrehalten och 

 regnmängden eller grundvattenståndet (Lewis & Cunningham) och 

 trodde sig kunna spåra ett inflytande av blåst och barometervariationer. 

 Man förklarade även tidigt saken så, att kolsyra bildades och syre 

 bands vid den organiska omsättningen i jorden, och att ersättnin- 

 gen av den förändrade luften med frisk luft gick mer och mindre lätt 

 för sig allt efter jordens olika s. k. permeabilitet. Denna permeabilitet 

 har sedan särskilt intresserat jordbruksforskarna, sedan SORAUER lancerat 

 markluftningen som en faktor av agrikulturell betydelse, och man har 

 gjort experimentella bestämningar därav för olika jordar i olika tillstånd, 

 vilka tillgått så, att man pressat luft genom jorden och registrerat, hur 

 mycket som går igenom per tidsenhet vid ett visst tryckfall. Kolsyre- 

 produktionen och syreförbrukningen i olika jordar under olika förhål- 

 landen ha gjorts till föremål för talrika experimentella undersökningar. 

 Vi skola i det följande lämna en kort resumé av vad man numera vet 

 om det samspel av olika faktorer, som resulterar i de procenthalter av 

 syre och kolsyra, som man finner i markluften, och börja då med syreför- 

 brukningen och kolsyreproduktionen för att sedan övergå till gasutbytet. 



Kap. 4. Oxidationsprocesserna i jorden. 



Sterilisationsförsök- Att själva jorden i naturligt tillstånd förbrukar 

 syre vet man ända sedan SAUSSURE (1804). En jord som steriliserats 

 med kloroform eller andra gifter (WOLLNY 1880 a, FÖDOR 1882, RUSSELL 

 1905) eller genom upphettning (Dehéraix & Demoussy 1896, RUSSELL 

 1905) oxideras däremot endast ytterst långsamt av luftens syre och pro- 

 ducerar mycket obetydliga mängder kolsyra vid vanlig temperatur. I de 

 av Hesselmax (1910 b) undersökta sura, torvartade humusslagen, som ha 

 särskilt intresse ur skoglig synpunkt, var dock oxidationshastigheten 

 även efter sterilisering förvånande hög, ja stundom högre än i osterili- 

 serade prov. Det torde emellertid vara förhastat att anta att i dessa 

 jordar i naturen en rent kemisk oxidation av humusämnena spelar så 

 stor roll som dessa försök synas visa (jfr Oden 19 i 9 p. 162). Man 

 kan tänka sig, dels att lättoxidabla ämnen bildades vid upphettningen 

 i och för sterilisering — att jord alltid tämligen radikalt ändras genom 

 upphettning, vet man — , dels — vilket kanske ej heller är uteslutet — 

 att steriliseringen ej varit fullständig; i så fall skulle man i de prov, 

 som efter steriliseringen visade ökad syreabsorption, ha en parallell till 

 den särskilt av RUSSELL och hans medarbetare studerade inverkan av 

 »partiell sterilisering» av jord, vilken kan höja aktiviteten i jorden be- 



