[13] LUFTVÄXLINGEN I MARKEN 137 



tydligt (i åkerjord därigenom att bakterierna få tillfälle till ohindrad 

 massförökning vid frånvaro av bakterieätande protozoer; jämför Darbi- 

 SHIRE & RUSSELL 1907, HESSELINK IOIO, RUSSELL & HUTCHINSON IQOQ 

 och 191 3 och BUDDIN 19 14). Att syreabsorptionen stundom ökade 

 efter steriliseringen synes starkt tala för att HESSELMANS resultat böra 

 tolkas på något av de sätt vi antytt. Prof. HESSELMAN är enligt 

 muntligt meddelande själv av denna åsikt. 



Vid undersökning av kolsyreproduktionen hos osteriliserad jord vid 

 olika temperaturer (FÖDOR 1882, DehéRAIN & DEMOUSSY 1896) finner 

 man en rask stegring till ett optimum vid omkring 65 , därefter en minsk- 

 ning till ungefär ioo°, ovan vilken temperatur kolsyreproduktionen åter 

 mycket hastigt stiger, antydande att vid något över ioo° de vid vanlig 

 temperatur nästan overksamma rent kemiska oxidationsprocesserna uppnå 

 avsevärd intensitet. 



Det kan synas som det i det förevarande sammanhanget vore skäligen 

 ointressant om oxidationsprocesserna i jorden äro av biologisk eller 

 kemisk natur, då vid normala temperaturer andningen ungefär följer 

 vax T HOFFS regel, som gäller för de kemiska reaktionerna. (Se t. ex. 

 NATHANSOHN i 9 10 p. 374). Om detta är fallet för varje enskild orga- 

 nism och alltså för summan av ett visst antal organismer i ett fysiolo- 

 giskt experiment, måste emellertid den ekologiska temperaturkoefificienten, 

 om jag så får säga, under gynnsamma omständigheter bli större än vad 

 VAN'T HOFFS regel anger (d. v. s. stegring med 2^3 gånger för io° 

 temperaturhöjning), ty summan av t. ex. antalet bakterier i jorden är ej 

 konstant, utan ökas hastigt vid ökad temperatur under i övrigt gynn- 

 samma betingelser. Jämför om RUSSELL & APPLEYARDS aprilmaximum 

 ovan kap. 2. För tolkningen av detta plötsligt inträdande och skarpa, 

 men lika hastigt återgående maximum framkasta de citerade forskar- 

 na den tanken, att under vintern en »partiell sterilisation» skulle äga 

 rum i marken. Maximets hastiga återgång skulle då kunna bero på 

 att bakterierna igen decimeras av protozoer efterhand som dessa bli 

 talrika på nytt. Vidare får, när det är fråga om biologisk, ej rent ke- 

 misk oxidation, samma höjning av temperaturen olika effekt i olika 

 temperaturområden. Den starka ökningen i kolsyreproduktion till följd 

 av stigande temperatur kommer enligt KEEN & RUSSELL (192 1) först 

 sedan temperaturen passerat 5 till 6°. Temperaturstegring är alltså i 

 det studerade fallet av biologisk oxidation i området mellan o° och 5 — 6° 

 så gott som verkningslös, i motsats till vad fallet borde vara vid en 

 rent kemisk process. 



Markens syrekonsumenter och kolsyreproducenter. Verksamma vid 

 oxidationen i jorden äro bakterier och andra mikroorganismer, mycelie- 



