150 LARS-GUNNAR ROMELL [26- 



byte mellan markens biologiskt verksamma skikt och atmo- 

 sfären. Det kan kanske vara skäl att till sist göra riktigt klart vad de 

 ovan beräknade siffrorna betyda genom att vända saken på ett annat 

 sätt. Vi funno att den från jorden per timme avgivna kolsyran mot- 

 svarade kolsyreöverskottet i marken från ytan och ned till ungefär 20 cm 

 djup. Nu vet man genom åtskilliga undersökningar (jfr t. ex. WAKSMAN 

 19 16 a och b) att den biologiska aktiviteten i jorden har sitt maximum 

 alldeles under ytan. Om man tar t. ex. WAKSMANS siffror för bakterie- 

 halten på olika djup och utjämnar dem med en medelkurva, som skett 

 i fig. 3 nedan (Avd. II, tyska texten) där dessa siffror finnas framställda, 

 och man sedan tar reda pä hur stor del av totala bakteriemängden i 

 jorden som enligt vad denna kurva visar ligger ytligare än 8" = 20 

 cm, sä finner man att denna del utgör 68 %. Om man antar att en 

 bakterie andas lika kraftigt på vilket djup den befinner sig, kan man 

 direkt översätta bakteriemängd i C0 2 -produktion och säga att 68 % av 

 produktionen är lokaliserad ytligare än 20 cm. Den C0 2 som produ- 

 ceras i detta skikt under 100 : 68 = 172 timme motsvarar alltså totala, 

 aktuella C0 2 -överskottet i samma skikt. Det vill säga, att om gasut- 

 bytet upphörde endast för en tid av i x /z timme, så skulle kolsyreöver- 

 skottet i detta skikt vid slutet av denna tid ha sprungit upp till det 

 dubbla mot förut, såvida kolsyran ej heller kan ge sig iväg nedåt. Efter 

 14 timmars sisterat gasutbyte skulle under samma förutsättning det vara 

 det tiodubbla mot från början, o. s. v., förutsatt att produktionen fort- 

 satte med oförminskad livlighet. Jag sluter av dessa siffror, dels att 

 det normala gasutbytet till större delen måste åstadkommas 

 av en i stort sett alltid med ungefär oförminskad intensitet 

 verksam faktor, dels att varje ändring i aktiviteten i marken och i 

 gasutbytets livlighet genast bör märkas som en ändring i markluftens 

 sammansättning. Om utpräglat intermittent verkande faktorer sådana 

 som blåst och barometervariationer vore de huvudsakligen verksamma 

 vid gasutbytet, skulle man ha att vänta sig hastiga variationer i mark- 

 luftens sammansättning av betydligt större amplitud än den man funnit. 



