[87] LUFTVÄXLINGEN I MARKEN 161 



söken lärt oss, att vid mindre syretryck andningen, mätt såsom kol- 

 syreproduktion, visserligen till en början avtar endast obetydligt eller 

 i vissa fall ej alls (jfr JOST 1913 p. 265, CLEMENTS 1921 p. 80 — 81), men 

 den förlöper ej längre normalt. En större eller mindre del därav utgö- 

 res vid otillräckligt syretryck av s. k. intramolekylär andning, ett full- 

 ständigt motstycke till den av jästsvampar förorsakade alkoholjäsnin- 

 gen, och därvid bildas alkohol och andra produkter, som i längden 

 uppnå skadliga koncentrationer. Dylika abnormiteter i ämnesomsätt- 

 ningen inträda nu efter vad STOKLASAS & ERXESTS försök ha lärt oss 

 hos en hel rad växter redan vid en syrebrist av 15 %. Ett sådant 

 värde å syrebristen är visserligen allt annat än vanligt i markluften, 

 men förekommer dock i extrema fall. Vi skola nedan närmare diskutera 

 denna viktiga sak. 



Markens »två atmosfärer»; aérotropism. Vid bedömande av de 

 absoluta siffrorna måste man vidare tänka på, att om man så vill man 

 kan tala om två atmosfärer i marken (RUSSELL & Appleyard 191 5), en 

 syrerik och kolsyrefattig, den som markluftanalyserna gälla, och en be- 

 tydligt syrefattigare och kolsyrerikare, som är absorberad och löst i 

 jorden. Som bekant kunna anaeroba organismer som stelkrampsbakte- 

 rien förekomma även i jord, som i stort sett är väl genomluftad. Man 

 har vissa experimentella hållpunkter för hur man har att tänka sig detta, 

 genom en skiktning i smått, så att anaéroberna skyddas från det för 

 dem skadliga syret genom kringliggande syreförbrukande organismer. 

 Det finns sålunda även i väl genomluftad jord lokala syrebristcentra, 

 och de värden, som markluftanalyserna ge, äro därför som regel (undan- 

 tagen utgöras av risfält o. dyl. marker, där särskilda förhållanden råda, 

 om vilka skall bli tal nedan) minima för syrebrist och kolsyreöverskott 

 för de djup det gäller. Å andra sidan ha säkert de ifrågavarande orga- 

 nismerna och organen i stor utsträckning förmågan att uppsöka de för- 

 delaktigaste koncentrationer av syre och kolsyra, som stå till buds. Väl- 

 känd är den s. k. aérotaxis hos bakterier m. fl. Den motsvarande ret- 

 barheten hos rötter (aérotropism) är visserligen ett något tvistigt kapitel, 

 och delvis stå resultat mot resultat (jfr Bennet 1904 och Sammet 1905). 

 På tillvaron av en retbarhet hos rötter, som gör det möjligt för dem 

 att rädda sig ur områden med alltför dålig syretillgång, behöver man likväl 

 efter MoLISCHS (1884; ärter, majs), EWARTS (1894—96; ärter, hampa, 

 solros, pumpa), PoLOWZOWS (1909; solros, lupin) och CLEMENTS (192 i, 

 p. 32 — 33; solros, böna) försök knappt tvivla. Om krökningarna äro 

 positiva reaktioner på syrgas eller negativa reaktioner på kolsyra eller 

 eventuellt andra skadliga produkter är visserligen något osäkert. Den 

 biologiska effekten blir i alla fall densamma. Reaktionerna ha tydligt 



12. Meddel. från Statens Skogs förs åksanstalt. Haft iq. 



