170 LARS-GUNNAR ROMELL [96] 



terier. Syrebristens toII skulle alltså bl. a. vara den, att den gynnar 

 uppkomsten av en ofördelaktig bakterieflora. 



Vid den amerikanska Bureau of soils omfattande undersökningar över 

 jordtoxiner har särskilt en substans tilldragit sig uppmärksamheten, och 

 mångåriga undersökningar ha ägnats dess förekomst och fysiologiska 

 verkan. Substansen är kemiskt definierad, den är dihydroxistearinsyra. 

 De markbetingelser, under vilka den uppträder, äro »i allmänhet dålig 

 dränering, dålig genomluftning, för stark packning, kalkbrist, dålig syr- 

 sättning». I dylika jordar har den funnits så ofta, att den måste anses 

 som »en av huvudfaktorerna för dålig bördighet hos sådana jordar» 

 (SCHREINER & LATHROP 19 i 1). Substansen är mycket lättoxiderad och 

 försvinner »genom processer som framkalla genomluftning och syrsätt- 

 ning» (ScHRElXER & SKIXNER ig 10). Den är mycket giftig: redan i 

 en koncentration av 5 : 100 000 utövar den en stark nedsättande effekt 

 på utvecklingen av både rötter och blad hos vete. Rötterna ha ofta 

 svullna ändar, bli ofta färgade och haklikt krökta (ScHRElXER & Skix- 

 NER 19 10). Dessa symptom har man även funnit vid förgiftning med 

 mossvatten (jfr t. ex. MONTFORT 1921 p. 210 ff). Tillsats av kalk och 

 salpeter hjälper rötterna att övervinna skadan, enligt ScHRElXERS upp- 

 fattning därigenom att dessa ämnen befordra oxidationen av det skad- 

 liga ämnet genom rötternas verksamhet (vanillin oxiderades av rötterna 

 och denna effekt ökades vid tillsats av NaNOs och kalk. ScHRElXER 

 & Reed 1908, 1909). 



Sammanfattning. Som sammanfattning av ovan refererade och andra 

 föreliggande experimentalundersökningar, som ha intresse för bedöman- 

 det av frågan, i vad mån markluftningen är en faktor av ekologisk be- 

 tydelse, kan man säga, 



1) att mycket stora skillnader finnas mellan toleransen hos olika växter 

 för syrebrist och kolsyreöverskott i jorden; 



2) att man ej känner något fall, då en syrebrist eller ett kolsyre- 

 överskott under ett par procent utövat en skadlig inverkan, även vid 

 långvariga försök, 



3) att en fullständig eller mycket stark, även rätt kortvarig, strypning 

 av rötternas gasutbyte med atmosfären hos ej särskilt tillpassade växter 

 blir ödesdiger därigenom att vattenupptagandet genom rötterna är ytter- 

 ligt försvårat; 



4) att en måttligare strypning, som akut ej är farlig, vid längre in- 

 verkan kan medföra anhopning av giftämnen, som kan verka ödesdigert; 



5) att det av allt detta är mycket sannolikt, att markluftningen i vissa 

 fall kan vara en ekologisk faktor av avgörande betydelse. 



