[105] LUFTVÄXLINGEN I MARKEN 179 



jag vet, att jag sysslar med en faktor, som åtminstone i regel i alla in- 

 tensiteter, i vilka den förekommer i skogsmarken, verkar positivt gynn- 

 samt, blott i högre eller lägre grad. Jag har vidare ingen anledning 

 antaga, att ens en fullständig frånvaro av salpeterbildning under vintern, 

 när träden sova, är på något sätt ödesdiger. Jag kan till och med för- 

 utsätta, att det i varje fall kräves mycket långa perioder av fullständig 

 salpeterbrist för att träden skola dö av kvävehunger, ja, sannolikt kunna 

 de leva hur länge som helst på kväve i annan form. Allt detta gör, 

 att jämförande stickprov från olika skogstyper, blott de äro tagna under 

 jämförbara förhållanden, ge en fullt tillfredsställande upplysning. Jag 

 behöver ej bekymra mig om kortvariga extremperioder, de genom- 

 snittliga förhållandena under vegetationsperioden ge mig i det väsentliga 

 den kunskap jag behöver. 



Helt annorlunda ligger saken vid ekologiska problem sådana som 

 markluftningen. Man borde därför rätteligen ha långa fortlöpande serier 

 av analyser året runt och helst under många år från valda punkter i de 

 skogstyper, man vill studera. Om jag endast tar jämförande stickprov 

 från olika typer, så har jag ingen garanti för att förhållandena under 

 andra årstider eller annan väderlek ändra sig parallellt för de båda 

 typerna. Och denna olikhet i variationen kan vara ekologiskt betydelse- 

 full. I den ena marken kan möjligen uppstå en farlig period av syre- 

 brist, som ej uppträder i den andra. 



Emellertid var det ej att tänka på att skaffa ihop dylika jätteserier 

 av analyser i Födors stil från de skogstyper, det framför allt är fråga 

 om. Undersökningen måste i stället till en början läggas mer orienterande, 

 och av denna orienterande undersökning ha sådana resultat framgått, att 

 det måste anses olämpligt att uppta tiden med hopbringandet av dylika 

 långserier, som visserligen principiellt krävas för problemets fullständiga 

 belysning. Här liksom på så många andra områden gäller, att det bästa 

 är det godas fiende; detta har i förbigående sagt i eminent grad sin giltighet 

 för majoriteten av ekologiska problem. Det är tills vidare ekologiens 

 lott att treva sig fram och nöja sig med halv visshet eller ännu mindre. 



Efter denna lilla utvikning må påpekas, att å andra sidan det ej är 

 omöjligt, att genomsnittsvärdena av syre- och kolsyrehalt i marken kunna 

 tjäna som ett gott mått på sannolikheten av en sekundär skadlig in- 

 verkan av dålig markluftning genom bildning av giftämnen (jfr ovan 

 avd. III). Hur som helst, metoden med stickprov under vegetations- 

 perioden är den, som jag vid mina undersökningar använt. Därvid har 

 jag emellertid gjort så, att de mest intressanta punkterna besökts flera 

 gånger, om möjligt under olika tider av sommaren. Den period, som 

 undersökningarna omfatta, är början av juni till september. 



