180 LARS-GUNNAR ROMELL [106] 



Kap. 12. Apparatur och metodik. 



Vid förut utförda markluftsundersökningar ha de mest olika metoder 

 kommit till användning såväl i fråga om sättet att hämta luftproven 

 som för deras analys. Vid de äldsta undersökningarna användes för 

 provtagningen på förhand i jorden nedgrävda rör, genom vilka stora 

 luftmängder aspirerades genom barytvatten för bestämning av kolsyre- 

 halten. Syrgashalten bestämdes eventuellt i ett särskilt prov genom 

 absorption med pyrogallol (BOUSSINGAULT & LÉWY; FÖDOR) eller ex- 

 plosion med vätgas (Fleck) i ett eudiometerrör. Senare forskare ha i 

 allmänhet (så SchlöSING, Mangin, Lau, Russell & Appleyard) an- 

 vänt något slag av jordsonder med luftkanal för provtagningen för att 

 kunna utan alltför stor tidsutdräkt ta prov på många olika punkter och 

 framför allt för att slippa uppgrävningen av jorden, som ju alldeles 

 stör de naturliga förhållandena. Vidare har inan strävat efter att minska 

 den för bestämning nödvändiga provvolymen. Av de använda appara- 

 turerna synas SCHLÖSIXGS och LAUS vara de bästa och elegantaste. Den 

 förra var emellertid endast avsedd för kolsyrebestämning och den senare 

 är alltför tung och klumpig för ekologiska fältstudier. 



En användbar apparatur måste uppfylla följande villkor: i. att vara 

 lätt transportabel, 2. att medge bestämning av såväl syre som kolsyra, 

 3. att ge garantier för att det tagna luftprovet verkligen är jordluft, 

 härstammande från det avsedda djupet. 



Vidare visade det sig under undersökningens gång nödvändigt, att 

 apparaten medgav analys av mycket små luftprov. Även om marken 

 ej är mättad med vatten, kommer nämligen vid provtagningen stora 

 mängder vatten med, och i de marker, där analyssiffrorna voro av sär- 

 skilt intresse, var det endast helt små luftmängder som kunde uppsamlas. 

 Denna synpunkt inverkade ej på valet av analysapparat, men framför 

 allt för den sakens skull visade sig valet lyckligt. Däremot var det 

 från början klart, att det i vilket fall som helst är fördelaktigt att kunna 

 reda sig med små luftprov. Därigenom minskas nämligen utsikterna 

 att få med luft, som ej härstammar från det avsedda djupet. 



Analysapparat, fellatitud. Den analysapparat som användes var 

 KROGHS mikroanlysapparat (KROGH 1908, 1915, 1920), vilken förut med 

 gott resultat använts för fältbruk av EGE (i 9 15), GAARDER & HaGEM 

 (i 92 i) och även av KROGH själv. 



Apparaten (fig. 9 A, till höger) består väsentligen helt enkelt av ett 

 kapillärt glasrör med millimeterdelning och i nedre ändan uppblåst till 

 en samlingstratt av större (c:a 5 mm) diameter. Apparatens konstruk- 

 tion grundar sig på ett lika enkelt som sinnrikt användande av ytspän- 



