204 LARS-GUNNAR ROMELL [130] 



skogsbeståndets utseende. Markvegetationen är som framgår av den 

 avd. V: 4 meddelade Raunkiaer-analysen rik och råhumusen är betydligt 

 mullartad, men trädbeståndet består av oväxtlig och dålig, mycket lavig 

 gran. Detta torde ha sin grund i beståndets historia. Antagligen har 

 beståndet kommit för tätt och självt hämmat sin utveckling. Det är nu 

 överårigt, men fortfarande alltför tätt. 



Analyserna, som härstamma från augusti 1920, visa för det mesta en 

 syrebrist av en till ett par procent och en kolsyrehalt varierande från 

 o till 1,5 %. Den största observerade syrebristen är 5,2 % å 20 cm 

 djup (prov 12). Följande dag hade den minskats till 3 % att döma av 

 prov 17 frän samma djup, taget I /z m ifrån det förra. Ytterligare 10 

 dagar senare funnos endast värden av syrehalt, som överstego eller obe- 

 tydligt understego 20 % . Förklaringen härtill ser jag som ovan (kap. 

 13: variation med olika väderlek) nämnt i den hela tiden fortgående 

 minskningen av markens vattenhalt. Grundvattenståndet (kunde obser- 

 veras i en grop strax intill) var enligt mina anteckningar hela tiden statt 

 i sjunkande. Man ser även hur värdena för den ackumulerade neder- 

 börden sjunka från den 19 — 20. till den 30. augusti 1920. (Tab. XIV 

 samt kolumnerna till höger tab. XIII.) 



Nästa lokal (lokalbeskrivning 5) är en liten svacka med bättre gran 

 än å omgivande marker, belägen i samma skogsskifte som de under 

 lokalbeskrivning 1 upptagna. Proven togos under torrväder och analy- 

 serna visa syrehalter av över 20 % samt nästan ingen kolsyra. 



De två följande proven (132 — 133) tillhöra en grupp, för vilken redan 

 redogjorts (under A). Lokalen intar en mellanställning, och så ha de 

 fått komma med även här. Den ena av dessa analyser visar på 30 cm 

 djup en syrehalt av ej fullt 17 % och en kolsyrehalt av 1,5 % . Proven 

 togos augusti 1 92 1, marken var fuktig, vatten kom med provet. 



De tvä nästa proven, 14 — 15, togos i en sluttning med vacker växt- 

 lig medelålders lövblandad granskog (lokalbeskrivning 6). Syrehalten 

 var ungefär 20 % på 15 — 20 cm djup, kolsyrehalten en till ett par 

 tiondedels procent. Detta var i augusti 1920. I augusti 192 1 (nog- 

 grant den 9. VIII) var det på samma lokal omöjligt att ta markluftprov. 

 Marken var så vattenrik, att endast vatten kom vid sugningen redan å 

 10 och 15 cm djup. Hurudan markluftningen är å denna lokal under 

 våtväder kunna alltså analyserna ej ge upplysning om. 



Proven 20 — 22 härstamma från en lokal med växtlig blandskog av 

 tall, gran och gråal i en sluttning med fint älvsandsmaterial ned mot 

 Ume älv (lokalbeskrivning 7). Proven, som togos under en torrväders- 

 period, visade syrehalter som ligga mellan 20 och 2 1 procent och ingen 

 eller någon tiondedels procent kolsyra. 



