206 LARS-GUNNAR ROMELL [132] 



Genast en första blick på siffrorna ger vid handen, att variationen här 

 rör sig inom helt andra gränser än i de förut behandlade markerna. 

 Endast tre prov, nr 42, 121 och 48, från 5 till 15 cm djup, komma 

 upp till en syrehalt av 20 % och ned till en kolsyrehalt under 1 % . I 

 alla de andra proven är syrehalten i de flesta fall avsevärt lägre och 

 går ned till ett så lågt värde som 1 % (prov 49) medan kolsyrehalten 

 stiger till ungefär 6 % (prov 47). Det djup, från vilket proven här- 

 stamma, är, frånsett de två sista proven, som vi tillsvidare bortse ifrån, 

 endast 15 cm, och en stor del av proven, för övrigt just de, där den 

 största syrebristen visat sig, äro tagna under torrväder. Marken var 

 likväl därför ej torr, som framgår av anmärkningarna i tabellen. Tvärtom 

 sammanfalla som förut syrebrist och rikedom av vatten i marken. De 

 prov som visat mest utpräglad syrebrist äro utan undantag sådana, där 

 vatten kommit med luften vid sugningen, och provet med den största 

 syrebristen bestod endast av en liten luftblåsa, som kom tillsammans 

 med mycket vatten vid sugningen. 



I gransumpskogen och även i den s. k. hotade zonen med spridda 

 vitmossfiäckar och svällande björnmosstuvor härskar sålunda normalt, 

 även under torrväder, redan på ringa djup på ett stort antal punkter en 

 avsevärd syrebrist. För att belysa förändringen i markluftens samman- 

 sättning vid övergången från den torra marken till den hotade zonen 

 äro en del prov tagna utefter en profillinje, som går uppifrån den torra 

 marken nedåt sluttningen (prov 111 — 123, jfr kartan fig. 11). De 

 första proven utefter denna linje återfinnas under A i tabell XIII. Går 

 man till siffrorna, finner man att syrehalterna i de olika proven på samma 

 djup (15 cm) äro i ordning uppifrån (prov 111, 114, 117, 120, 121, 122, 

 123): 20,3; 19,9; 18, S; 20,4; 20,2; 15,9; 16,2 % och kolsyrehalterna 

 resp. 0,3; 0,5; 1,6; 0,4; 0,3; 2,5; 2,8 %. Alla dessa prov togos unge- 

 fär samtidigt, den 5 och den 9 augusti 1921. Stegringen av syrebrist 

 och kolsyrehalt är som man ser ej så jämn, men gången är fullt tyd- 

 lig. Det bör anmärkas, att provet 117, som redan högt uppe på slutt- 

 ningen visade något högre syrebrist och kolsyrehalt än de närliggande, 

 härstammar från en punkt, där marken vid tillfället var så vattenrik, att 

 vatten kom med provet, vilket däremot ej var fallet med de andra pro- 

 ven från den torra marken. En annan sak, som jag vill fästa uppmärk- 

 samheten på, är skillnaden mellan prov 121 å ena sidan och proven 

 122 — 133 å den andra. De två första proven togos strax intill var- 

 andra, det första i en tuva av Hylocomium proliferittn, det andra i en 

 björnmosstuva. Det tredje provet togs i en björnmosstuva ett par me- 

 ter ifrån de bägge andra. Alla tre härstamma från samma djup. Syre- 

 bristen och kolsyreöverskottet är som synes betydligt mindre i provet 



