[143] LUFTVÄXLINGEN I MARKEN 217 



net åter saknas alldeles luftblåsor, och den där förefintliga höggradiga 

 syrebristen kan därför ej konstateras genom gasanalys av uppsugna prov. 



Mina siffror visa i varje fall, att i naturliga mossar, där grundvattnet 

 är praktiskt taget syrefritt, likväl på nivåer ovan grundvattensnivån sy- 

 retillgången på talrika punkter är utmärkt god. I de undersökta mos- 

 sarna bestod marken ovan grundvattensnivån uteslutande av oförmultnad 

 torv. Huruvida en förmultnad torv förhåller sig på samma sätt, därom 

 lämna mina analyser ingen upplysning. Det är sannolikt, att så ej all- 

 tid är förhållandet. Det synes mig troligt, att i analogi med förhållan- 

 dena i den hotade granskogens och ljunghedarnas råhumus markluft- 

 ningen kan vara dålig i den multnande torven i en dränerad mosse även 

 ett stycke ovanför grundvattensnivån. VAGELERS undersökningar i di- 

 verse kultiverade mossmarker visade i genomsnitt god luftning å 15 

 cm djup, men syrehalten kunde dock redan å detta djup gå ned till om- 

 kring 11 % (se tab. I, p. [180] — [181]). 



Man får ej heller av mina analyssiffror dra den slutsatsen, att syre- 

 tillgången ovan grundvattensnivån i den naturliga mossen på alla punk- 

 ter skulle vara god. Syretillgången i vattnet i de fullsupna vitmossres- 

 terna kan mycket väl vara minimal samtidigt som syretillgången i luft- 

 kanalerna är utmärkt. En stillastående vattenyta upptar nämligen syre 

 ur luften mycket långsamt (jfr Hesselman i 910, p. 100, noten) och 

 diffusionshastigheten i vattnet är som ovan anfört endast 1/10000 av 

 den i luften. Syretillförseln till det inre av vattenmassorna begränsas 

 följaktligen av lösningshastigheten i vätskefasens ytlager och av diffu- 

 sionshastigheten i vattnet, ej av diffusionshastigheten i luftkanalerna. 



Proven 143 — 146 härstamma från morän under ett mäktigt torvlager, 

 bildat dels i gransumpskog, dels i tallrismosse. Läget av provpunkterna 

 är utmärkt på kartan fig. 11. Torvens mäktighet är angiven i tabellen; 

 den varierade mellan 0,7 och omkring 1 m. Dessa prov togos i sam- 

 band med undersökningar av doc. TAMM, varvid det visade sig, att mo- 

 ränen under den vattenmättade torven var förvånande torr. Vissa drag 

 i moränens utseende tydde på oxidation och analyserna företogos för 

 att få upplysning om ifall syre fanns närvarande. Det visade sig, att 

 luftprov kunde fås på några ställen ur moränen och tvärtemot vad man 

 kunnat vänta visade de ingalunda fullständig syrebrist. 



Innan jag ingår på en diskussion av siffrorna vill jag något redogöra 

 för hur proven togos. Det första provet, 143, togs i den osårade mos- 

 sen så att jordsonden som vanligt kördes ned tills den kommit 10 cm 

 ned i moränen (= 80 cm under markytan). De övriga proven togos 

 under än mäktigare torv, så att sondens längd ej räckte till att nå mo- 

 ränen uppifrån. Proven togos därför från bottnen av doc. Ta.m.ms gro- 



