22S LARS-GUNNAR ROMELL [154] 



Denna slutsats står i god överensstämmelse med en hel del skogliga och 

 skogligt experimentella erfarenheter. 



Ljunghedarna anses (jfr Schotte 1921) ej längre som ett så svårt 

 skogligt problem som förr. De allra flesta även svårföryngrade ljunghedar i 

 Sverige bli skogbärande av sig själva förr eller senare, fastän det visser- 

 ligen ibland dröjer rätt länge. Ljunghedar, som det ej går att plantera 

 med gran direkt, planterar man med tall eller bergtall, och i sällskap 

 med tallarna går sedan förr eller senare granen ganska bra. I överens- 

 stämmelse härmed ser man på i huvudsak dåliga marker med gruppvis 

 bättre gran, hur dessa grupper uppträda invid, omkring eller under tallar 

 eller björkar. Det finnes alltså i de sämre markerna något hinder för 

 granens växt, som kan bortskaffas genom att odla tall etc. Det är ju 

 ej på förhand uteslutet, att detta hinder kan vara eller sammanhänga 

 med dålig markluftning. Att döma av tallens och granens sätt att före- 

 komma pä mossar tål tallens rotsystem bättre syrebrist än granens. Man 

 kunde tänka sig, att tallrötterna kunna ge sig in i ljungråhumus, som 

 är för våt och dåligt luftad för granens rötter, och torka ut denna så 

 mycket genom sin transpirationssugning, att den blir nog välluftad även 

 för granrötterna. Den goda inverkan av tall på granarna visar sig dock 

 enligt benägen upplysning av prof. SCHOTTE redan invid helt små tallar, 

 som man ej gärna kan tänka sig utöva någon nämnvärd uttorkande effekt 

 på humuslagret. Vidare visade HELMS' (191 i) försök, att den gynn- 

 samma verkan på granarna framkom även efter gödsling med avfallna 

 bergtallsbarr, utan att själva tallarna funnos närvarande. De intressanta 

 försök, som jag syftar på, utfördes i en granplantering å ljunghed 

 i Danmark, där granarna visade den å dåliga ljunghedar vanliga bilden 

 med dålig tillväxt och gul färg på barren. Till försöken användes 

 tre parceller, som följdes i fyra år. Den ena parcellen blev orörd, 

 å de två andra borttogs ljungen och å den tredje gödslades dess- 

 utom med ett 4 tum tjockt lager av bergtallbarr. Resultatet var efter 

 4 år: 



Parc. 1. Parc. 2. Parc. 3. 



,. ljungen bort- 



.. , ljungen J ö , 



orörd , ' ö tagen, berg 



borttagen ,,. 



s tallba 



)arr 



Medelhöjd, cm 45 48 73 



Medellängd av 10 längsta toppskott... 9 15 35 



Skillnaden mellan parcell 3 och de övriga var enligt HELMS ännu 

 större än som framgår av siffrorna, ty de frodiga toppskotten på parcell 

 3 hade blivit avbitna av rådjur, så att de ej hade sin fulla längd. Skill- 

 nader mellan de olika parcellerna visade sig även däri, att granarnas 

 färg å parcell 1 var gul, å parcell 2 ljusgrön, å den tredje parcellen 



