368 IVAR TRÄGÅRDH [81 



har anledning förmoda, att den i sällskap med C. detritus uppträder på 

 samma sätt under barken av fällda ekstammar inom ekens hela utbred- 

 ningsområde, då båda arterna av RlNGSELLE (s. 237) påvisats så långt 

 norrut som i N. Upland. 



Larven (fig. 5 a) har samma kroppsform som den gråbandade bark- 

 bockens larv men avviker i flera avseenden från densamma. Vi se här- 

 vid bort från de mera detaljerade olikheter, som finnas i huvudkapselns 

 och mundelarnas form, på vilka vi här ej kunna ingå. Protoracalskölden 

 är sålunda mycket större och saknar sutur i mittlinjen, varjämte på sidan 

 om densamma finnes ett par smala sköldar. Krypvalkarna, vilkas bygg- 

 nad allmänt tillmätes stor betydelse av systematici, äro likaledes av en 

 annan typ såväl på översidan (fig. 5 b) som på undersidan (fig. 5 e). 

 På översidan äro krypvalkarna avlångt-ovala och på sidorna begränsade 

 av tydliga fåror samt med en svag, längsgående fåra i mitten, som kor- 

 sas av tvänne tvärfåror, av vilka den främre är tydligare markerad och 

 den bakre nära sidokanten sänder ut en mindre fåra framåt och en bakåt. 

 På buksidan äro krypvalkarna ej mörkfärgade som hos Cl. rustiais samt 

 försedda med fyra från en gemensam punkt utstrålande fåror, av vilka 

 den yttre i sin tur utsänder en kort fåra framåt och en bakåt. 



Puppan (fig. 5 g) liknar den gråbandade barkbockens men är lätt skilja 

 från densamma på grund av den avvikande placeringen av de uppåt- 

 böjda borsten i bakkroppens spets. På Cl. arcuatus (fig. 26) sitta tre 

 par i en tvärrad nära bakkanten av det 7. segmentet samt två par nära 

 mittlinjen, det ena bakom det andra. På sista segmentet sitter innanför 

 bakkanten två par små, uppåtböjda borst i en tvärrad. 



Larvgångar , puppkammare och flyghål. 



Larvgångarna (fig. 6 a) ligga mellan barken och veden och hava 

 ett slingrande förlopp samt fåra tydligt splintytan med en profil, som är 

 svagt bågformig. De äro fyllda med en tätt packad massa av gnag- 

 spån, som vanligen vid barkens avlägsnande kvarsitter på dennas insida 

 (fig. 6 b), vari gången också är djupt inskuren. För övrigt äro gångarna 

 rätt långa — ända till 35 cm — och tilltaga rätt obetydligt i bredd i 

 den sista hälften, där de äro omkring 13 mm breda. ESCHERICH har 

 iakttagit, att larvgångarna intränga djupt i veden, och avbildar ett tvär- 

 snitt av en omkring 10 cm tjock ekstam, där två gångar ligga resp. 3,5 

 och 7,2 cm djupt. Något dylikt har jag aldrig observerat, men sanno- 

 likt inverka dimensionerna och den därmed sammanhängande barktjock- 

 leken på gångarnas läge, så att de gå djupare in i stammar av mindre 

 dimensioner. Mitt undersökningsmaterial har uteslutande bestått av 

 grövre stammar och i dessa ha endast puppkamrarna legat inne i veden. 



