374 IVAR TRAGARDH [14] 



but it is generally found in the rough stems of old pollarded wil- 

 lows, and in fact, is said to be very common in all willow growing di- 

 stricts.» 



Den ende, som synes haft en riktig uppfattning om myskbockens 

 skadegörelse är Altu.M, som skriver (s. 333): »Man findet diesen Käfer 

 iiberall in stärkeren Weiden, namentlich Kopfweiden. Dieselben zeigen 

 sich mehr öder weniger stark anbriichig. Allein einen grossen Theil der 

 Schuld der Verletzung kommt ohne Zvveifel auf Rechnung seiner Larve, 

 welche freilich an den Raupe des Cossus ligniperda eine völlig eben- 

 biirtige Genossin findet. Die Gänge beider durchsetzen den Weiden- 

 stamm in allén Richtungen, die Raupe arbeitet in der Regel tief am 

 Boden, die Käferlarve höher». 



Egna iakttagelser. 



Myskbocken observerades av författaren första gången vid Hvidkilde 

 på södra Fyn i början av augusti ig 16. I en sälg växande vid stranden 

 av Sörup sjö därstädes kröpo några myskbockar omkring. Detta fynd 

 gav anledning till att spår efter larvernas verksamhet eftersöktes, varvid 

 på flera av de omkring 7 cm tjocka grenarna ovala hål påträffades. 

 Framhållas bör, att dessa grenar ej voro döda, och i intet avseende 

 skiljde sig från andra grenar, som ej voro angripna. 



Denna iakttagelse visar, att den äldre åsikten om mysk- 

 bockens förkärlek för gamla murkna sälg- eller pilstammar 

 är felaktig. 



Vid närmare undersökning av grenarna framgick det, att myskbockens 

 larvgångar åtminstone i dessa dimensioner äro synnerligen karaktäristiska 

 och byggda efter en viss, bestämd typ. Huru gångarna anläggas och 

 tillväxa, har jag däremot ej varit i tillfälle att iakttaga, utan beskriv- 

 ningen hänför sig till de färdiga gångarna. Figg. 8 a — c åskådliggöra 

 deras utseende. 



Särskilt när gångarna anträffas i grenar av 7 — 8 cm diameter och ej före- 

 komma tätt tillsammans, fär man en god föreställning om deras typiska 

 utseende (fig. 8 a). Man finner då, att början av gången alltid ligger mellan 

 barken och veden, men sedan sträcker sig in i veden i form av en 2 — 4 

 cm djup, men blott 5 mm bred håla, som når en längd av omkring 2 

 cm. Från denna håla, som sträcker sig in till centrum av grenen, utgå 

 två gångar, en uppåt och en nedåt i centrum av grenen; dessa gångar 

 äro ovala i genomskärning, mätande 10 — 15x4 — 5 mm och 4 — 6 cm 

 långa och äro ej alltid båda utbildade. Vidare finnas i den yttre delen 

 av hålan likaledes två gångar, en uppåt och en nedåt, som äro mycket 

 kortare än de förra och delvis genomborra splintytan; den övre av dessa 



