[17] SKOGSENTOMOLOGISKA STUDIER. I. 377 



blomvivlar, vilka synbarligen voro alldeles ny kläck ta, enär de voro ljust 

 färgade, samt vid minsta beröring läto sig falla ned till marken. En mängd 

 barr voro torkade och grågula i spetsen och närmast den torra delens 

 bas funnos på den konkava sidan av barret ett par hål. Att döma 

 härav hava således spetsarna av barrenej direkt avbitits, utan djuren hava 

 bitit ett par små hål, varpå barrens spets torkat och sedermera avfallit. 



Nästa iakttagelse gjordes vid Hällnäs den 18 juli 191 8. På en rik- 

 ligt blommande tall upptäcktes tallblomviveln sittande på barren, och vid 

 undersökning av hanblommorna, som föreföllo att vara hopgyttrade, vi- 

 sade det sig, att de voro urhålkade och innehöllo runda hålor, klädda 

 med en hård men spröd massa, som bildade ett slags kokonger. I en 

 dylik kokong satt en nykläckt tallblomvivel. Liknande iakttagelser ha 

 sedermera gjorts upprepade gånger. Så t. ex. påträffades talrikt med 

 puppor den 4 juli 1919 vid Bispgården och den 30 maj anträffades lar- 

 ver talrikt vid Omberg. Även observationer över de nykläckta skalbag- 

 garnas näringsgnag föreligga. Jag anför efter mina anteckningar följande: 

 »Jörn den 21 juli 19 18. På flera martallar var ett stort antal av års- 

 skottens barr kortare än de övriga barren och torkade, utan att någon 

 skadegörelse kunde upptäckas»; den 23 juli, samma lokal: material av 

 de korta tallbarren i spetsen på årsskotten insamlades. Barren hade vid 

 basen på insidan, innanför slidan några hål». 



26 juli 1918 Älvsbyn: »De gula barrens gåta löst. Om man drog ut 

 barren ur slidan, såg man på den av slidan omgivna delen av barret 

 en rad av fina hål, som gingo utifrån och inåt och på barrets konkava 

 sida voro utvidgade till runda hålor, 3 — 4 i rad, tätt bredvid varandra. 

 Vidare iakttogos fina hål gående utifrån genom slidan och slutligen fun- 

 nos på de angripna skotten här och var exkrementer, påminnande om 

 skalbaggars. Synnerligen påfallande var, att skotten voro mest skadade 

 på tallar, som blommat rikt samt på de grenar, som buro bangen, vilka 

 i stor utsträckning angripits av tallblomviveln. I många fall voro över 

 50 % av barren skadade på detta sätt och torra, i extrema fall hade 

 hela skottets utveckling därigenom hämmats. Tallblomvivlar, som höllos 

 i fångenskap, åto barren på samma karaktäristiska sätt. Av dessa spridda 

 iakttagelser framgår 



1) att tallblom vivelns larver utvecklas i tallens hanblommor, 



2) att näringsgnaget försiggår på tallens barr. 



Beträffande LlNDEMAXN's uppgifter, så omnämner han skadegörelse å 

 barren, ehuru densamma ej närmare karaktäriseras, och denna uppgift är 

 genom mina iakttagelser bestyrkt. Vidare omnämner han skadegörelse 

 på själva skotten; en dylik har jag ej iakttagit, men då t. ex. en annan art, 

 barrviveln, som lever på barren, även iakttagits skada skotten, så har man 



26. Meddel. från Statens Shogs/orsöKsanstalt. Haft. iq. 



