414 LARS GUNNAR ROMELL [10] 



behärskar området i de undre kronskikten, gäller det att lavangreppet 

 blir särskilt kraftigt eller åtminstone ser farligast ut å hängande kvistar 

 som den å fig. 3. A kvistar av hängtyp är det vanligt att finna även 

 årsskotten insnärjda i lavar, hos kvistar av vågrät typ är det sällsynt. 

 Förklaringen är säkert helt enkelt den, att hos de förra årsskotten växa 

 rätt in i de nedhängande lavtottarna, medan de hos de senare växa rätt 

 ut och ha mycket större utsikter att undvika att komma i kollision 

 med dem. 



Hos grenar, angripna av den vita laven, är det ej ovanligt att se en 

 utbildning av kvistsystemet i två våningar, en övre, relativt föga lav- 

 besvärad och mer vågrät, en undre, mer hängande, lavig och tynande. 

 Man får det intrycket, att grenen råkat ut för ett lavangrepp och räddat 

 sig genom att utveckla ett övre skottsystem, medan det gamla undre 

 dödas av laven. Det är emellertid alls ej säkert, att detta intryck är 

 riktigt. Dylik våningsbildning förekommer även utan något lavangrepp, 

 och vidare kommer, som nyss nämnt, om en dylik gren med dels hän- 

 gande, dels vågräta skottsystem angripes av lavar, lavbehängningen av 

 rent mekaniska skäl att se svårare ut å de hängande kvistarna. 



Vid försiktig fripreparering av lavarna från av den vita laven angripna 

 kvistar 1 har jag städse funnit endast en obetydlig del vidfäst med häft- 

 skivor, som vanligast sitta på de upphöjda bladkuddarna strax basalt om 

 ett barr. Större delen av lavarna äro endast upphängda intrasslade 

 bland barren och alltså att beteckna som vandrande epifyter eller gren- 

 förna för att använda en term som jag hört uppgivas användas av 

 prof. SernäNDER. Vidfästa har jag endast funnit lavarna å skottleder 

 äldre än 4 — 5 år. Likväl äro ej sällan t. o. m. sommarens årsskott 

 omspunna med lavar. Detta inträffar som ovan nämnt lättast och oftast 

 på hängande kvistar. 



Vad den svarta laven beträffar, så skall den enligt uppgifter i littera- 

 turen (se SERN ÄNDER 1901, 1 92 2) bilda häftskivor från grenspetsarna, 

 medels vilka påblåsta lavtottar alltså aktivt skulle kunna fästa sig vid 

 underlaget. A spontant med svartlav bevuxna kvistar kom jag ej att 

 utföra några preparationsförsök, men å kvistar, som jag behängt med 

 svartlav, har jag efter 2 år förgäves sökt efter några häftorgan, varmed 

 de påhängda lavarna fäst sig vid underlaget. 



4. Tänkbara sätt för skadlig inverkan av lavarna och möjligheter 

 till experimentell prövning. 



Hur det än må förhålla sig med svartlavens hapterer och vilken bio- 

 logisk roll dessa må spela, torde man få utgå ifrån att även för denna 



1 Vid detta tålamodsarbete hade jag mycket god hjälp av min hustru. 



