420 LARS-GUNNAR ROMELL [16] 



under försöket varken avger eller upptar vatten, och detta är ej lätt att 

 realisera på grund av lavarnas hygroskopicitet och stora yta. Jag ansäg 

 under sådana förhållanden potometrisk bestämning bättre och säkrare. 

 Den frånvaro av fullständig överensstämmelse i varje ögonblick mellan 

 avdunstning och vattenupptagning, som man måste räkna med som en 

 felkälla vid denna metod, visar sig i försöken som en viss tröghet och 

 eftersläpning i utslagen, men eftersom lavarna ej stå i förbindelse med 

 kvistens vattenledningbanor, -är man åtminstone säker, att de utslag man 

 får peka i rätt riktning, vilket man däremot ej kan vara vid användning 

 av någon av de direkta metoderna. Om jag t. ex. först bestämmer en nor- 

 mal lavfri grankvists transpiration genom vägning och därefter hänger på 

 lavar för att studera deras inverkan, så komma lavarna, om de före för- 

 söket voro torra, att ta åt sig en del av det avdunstade vattnet, vilket 

 orsakar en skenbar transpirationsminskning, om transpirationen fortfarande 

 bestämmes genom vägning; i själva verket kanske kvistens transpiration 

 var oförändrad. Om lavarna voro våta, komma de i stället att under 

 försöket avdunsta vatten, och man får en skenbar hög transpiration eller 

 rent av ökning av transpirationen, fastän grankvisten själv kanske ej 

 avgivit något vatten alls. 



Jag tillgrep alltså potometermetoden. Principen för denna metod är 

 att det transpirerande systemet — kvisten, plantan — får suga vatten 

 ur ett kärl, som är fullständigt vattenfyllt och slutet så när som på ett 

 kapillärrör, där vätskeminskningen i kärlet kan avläsas på en skala. 

 Mina försök utfördes på för dylika försök brukligt sätt och med iakt- 

 tagande av de vanliga försiktighetsmåtten. A den först under vatten 

 avskurna grankvisten till försöket slätputsades barken noggrant och för- 

 siktigt runt om ett stycke frän nederänden, en genomborrad gummi- 

 propp, uttänjd över en korkborr, sköts över och sattes på så att den 

 slöt till vid det putsade stället, och sedan kvisten under vatten försetts 

 med en frisk sned snittyta sattes gummiproppen med isittande kvist på 

 sin plats i det vattenfyllda potometerkärlet. Därefter utdrevos de sista 

 luftblåsorna ur detta och vätskeytan i kapillären ställdes vid skalans 

 början, varpå försöket kunde börja. Under försökets gång kunde vid 

 behov vätskeytan i kapillären flyttas tillbaka till skalans början genom 

 insläppning av vatten genom ett sidorör, varefter avläsningarna omedel- 

 bart kunde fortsätta. Kvistarna undersöktes hängande. Försöken ut- 

 fördes inomhus vid ett ljust fönster i en gård i Näsland, Degerfors 

 socken. 



Lavarnas inverkan på transpirationen undersöktes på två sätt, dels 

 genom att avlava från början laviga kvistar, dels genom pålavning av 

 från början lavfria. 



