426 LARS-GUNNAR ROMELL [22] 



Analyserna gåvo således det högst överraskande resultatet, att de beskug- 

 gade barren vid slutet av dagens assimilationsarbete visade större halt än 

 de obeskuggade av hydrolyserbara kolhydrater. Gåtan fick sin lösning genom 

 undersökningar som ungefär samtidigt utfördes å Skogsförsöksanstalten av 

 doc. StÅlfelt, varvid han med samma metod som den av mig använda fick 

 större koihydratshalt hos barr som 10 timmar hållits i mörker än hos paral- 

 lellproven som samtidigt varit utsatta för ljuset. Förhållandet måste vara det, 

 att hos barren det vid assimilationen bildas någon mellanprodukt — glyko- 

 sid el. dyl. — som ej kan hydrolyseras till hexos genom behandling med saliv 

 och svavelsyra, men som däremot i förmörkade levande barr avspjälkar socker 

 (jfr StÅlfelt 192 i s. 242). Den använda analysmetoden är alltså oanvänd- 

 bar för granbarr. 



De utförda kolhydratsbestämningarna lämna alltså tyvärr ingen som 

 helst upplysning för bedömning av lavarnas inverkan på assimilatio- 

 nen. Att ett lavtäcke, särskilt ett av den svarta laven, måste verka 

 assimilationshämmande, är emellertid ganska säkert, då den beskuggning 

 de åstadkomma är högst betydande och granens ljus-assimilationskurva 

 synes stiga ända upp till fullt zenitsommarljus (STÅLFELT 192 1). Den 

 bästa vägen till en kvantitativ skattning av denna hämning torde, då 

 de vanliga metoderna för direkt bestämning av assimilaten äro oanvänd- 

 bara, vara att medels ljusmätningar bestämma ljusförlusterna på grund 

 av lavbetäckningen och sedan räkna sig till assimilationshämningen me- 

 dels en ljusassimilationskurva upprättad på vanligt sätt med en gasana- 

 lytisk metod för lavfria kvistar av i övrigt med lavkvistarna jämförbart 

 material. Den första av dessa uppgifter är svår bl. a. på grund av bristen 

 på en lämplig ljusmätningsapparat. För den andra däremot är vägen ut- 

 stakad, ja genom StÅLFELTS arbeten ha vi redan en viss kunskap om ljus- 

 assimilationskurvans utseende för sydsvensk gran, låt vara ännu så länge 

 endast orienterande, bl. a. på grund av vanskligheten med ljusmätningen. 



Problemet ligger alltså analogt med frågan om lavarnas inverkan på 

 transpirationen och likadant som de flesta problem som beröra skogsträdens 

 fysiologi, där man vid arbete på specialuppgifter oupphörligt stöter på 

 svårigheter, därför att så många enkla fundamentala frågor ligga obe- 

 svarade, på grund framför allt av omöjligheten att på barrträden använda 

 de vanliga så att säga slentrianmässiga fysiologiska undersökningsmeto- 

 derna. Jag har förut i ett annat sammanhang haft anledning till lik- 

 nande reflektioner (ROMELL 1922 s. 139, 162, 221) och det synes alltmera 

 klart, att det är på dessa frågor framför de alltför begränsade special- 

 uppgifterna som arbetet bör sättas in, dels därför att dessa frågor äro 

 av sådan vikt, att de rättfärdiga uppoffringen av det betydande arbete 

 som kräves med utexperimenterande av nya metoder etc, och dels där- 

 för att, sedan dessa frågor en gång klarlagts, lösningarna till en mängd 

 specialproblem komma att falla som mogna frukter. 



