454 



PAUL SPESS1VTSEFF 



12] 



BESTÄMNINGSTABELL ÖVER GRUPPERNA. 



i. Halsskölden punkterad. Halssköldens profil nästan rak (dess främre del 

 ej nedåtböjd och därför huvudet synligt uppifrån) (fig. 2.3). I sällsynta fall 

 finner man blott det ena av dessa två kännetecken 1 2. 



— Halsskölden framtill, med upphöjningar eller tvära rynkor, vilka i rikt- 

 ning mot halssköldens bas bliva allt mindre och slutligen vanligtvis övergå 

 till punkter. Halsskölden antingen starkt välvd eller dess främre del brant 

 nedåtböjd; huvudet vanligtvis ej synligt uppifrån (fig. 1). Ofta hava täckvin- 

 garna baktill en urgröpning, vars kanter äro tandade eller med upphöjningar 

 (fig. 56, 57, 58, 59, 62, 66, 68). Täckvingarnas framkant slät. Ipini. 

 (Akta barkborrar.) (s. 18) 



Fig. 1. Halsskölden av Ipini (Akta 

 barkborrar . 



Fig. 2. Halsskölden av Hylesinini 

 (Bastborrar). 



2. Täckvingarna ända till spetsen nästan horisontala. Täckvingarnas baskant 

 slät. Halssköldens sida med en intryckt linje innanför kanten. Bukprofilen 

 från 2:a segmentet brant uppåtstigande (fig. 3). Scolytini (Splintborrar). (s. 3) 



— Täckvingarna i spetsen nedåtböjda. I flesta fall randen vid' täck- 

 vingarnas baskant uppåtböjd och tan- 

 dad (fig. 2). Halssköldens sidor utan 

 intryckt linje. Bukprofilen nästan ho- 

 risontal utom hos Hylesinus, hos vilka 

 den är svagt uppåtstigande från basen 

 till spetsen. Hylesinini (Bastborrar). 

 (s- 7) 



1 Hos Crypturgus (fig. 15) halsskölden 



jämnt punkterad, men dess främre kant svagt 



nedåtböjd. Hos Hylesinus (fig. 22) halssköl- 



Fig. 3. Schematisk figur av Scolytini dens profil rak, men halssköldens sidor med 



(Splintborrar . knölformiga upphöjningar. 



