11] BESTÄMNINGSTABELL ÖVER SVENSKA BARKBORRAR 463 



— Den tandade kanten vid 

 täckvingarnas bas rak och ej av- 

 bruten vid skutelien (fig. 21, B). 

 Kroppen täckt med fina, enfärgade 

 fjäll. Polygama arter. Leva ute- 

 slutande på barrträd och gnaga 

 parningskammare med stjärngån- 

 gar 20. 



13. Täckvingar baktill från mit- 

 ten så småningom nedåtböjda; buk- 

 profil stigande mot spetsen, krop- 

 pen sålunda i profil konisk (fig. 

 22). Antennklubban tillspetsad, 

 något hoptryckt från sidorna (fig. 16, c). På halsskölden små rynkor och 

 upphöjningar, grövre på sidorna. Leva uteslutande på lövträd, huvudsakligen 

 på asken. (Hylesinus Fabr.) 14. 



22. Hylesinus sp. 



— Täckvingar baktill brant sluttande; bukprofilen mer eller mindre hori- 

 sontal (fig. 23). Antennklubban klot- eller äggformig (fig. 16 a, b) eller in- 

 tryckt vid sidorna och i spetsen avtrubbad (fig. 27) 16. 



14. Skalbaggarna svarta, kala eller håriga, men 

 aldrig fjälliga 15. 



— Skalbaggar med täta, vitaktiga, gulaktiga 

 eller bruna fjäll, vilka på täckvingarna bilda ett 

 marmorliknande mönster (fig. 24). L. 2,5 — 3,2 



mm Hylesinus fraxini Panz. 



(Fläckiga askbastborren). 



Leva nästan uteslutande på asken i mel- 

 lersta och södra Sverige, angripa i mycket 

 sällsynta fall syrenen, hasseln, eken och äppel- 

 trädet. Tvåarmiga, tvärställda modergångar. 

 På tunna grenar kunna dessa gångar antaga 

 sned- och ibland till och med längsriktning. 

 Larvgångar korta, täta, berörande varandra, 

 men ej hoptrasslade. Såväl modergångar som 

 larvgångar djupt inskurna i splinten. För- 

 puppning under barken, i tunna grenar djupt 

 i splinten. 



Fig. 24. Hylesinus fraxini. 

 (Fläckiga askbast- 

 borren). 



