13] 



BESTÄMNINGSTABELL ÖVER SVENSKA BARKBORRAR 465 



— Barkborrar med glesa, upprättstående hår, genom vilka täckvingarnas 

 och halssköldens glänsande yta synes 18. 



1 8- Halssköldens framkant i mitten inbuktad (fig. 26). Antennklubban 

 hoptryckt från sidorna, i spetsen avtrubbad (fig. 27). Täckvingarnas mellan - 

 strimmor med oregelbundna, grunda rynkor. Kroppen med ganska täta, långa, 

 upprättstående, gulaktiga hår:' Skalbaggen stor. L. 5,5 — 8 mm. 



Dendroctonus micans Kugel. 

 (Jättebastborren). 



Leva under den tjocka barken på gamla granar, angripa icke endast sjuka 

 utan även fullt friska träd och hälla sig mest i stammens nedre del. Monogam. 

 Larverna gnaga i barken och splinten s. k. farmljegångar. Förekommer i 

 hela Sverige. 



Fig. 26. Dendrocto- 

 nus mieans (Jätte- 

 bastborren . 



Fig. 27. Dendroctonus mi- 

 cans (Jättebastborren . An- 

 tennerna. 



— Halssköldens framkant rak. Antennklubban från sidorna ej hoptryckt, 

 äggformig (fig. 16, B). Täckvingarnas mellanstrimmor med en rad små upp- 

 höjningar. Kroppen glänsande, med glesa hår. Skalbaggen medellång, ej 

 över 5 mm. (Myelophilus Eichh.) 19. 



ig. Täckvingarnas 2:a mellanstrimma på bakre sluttningen utan upphöj- 

 ningar och något fördjupad (fig. 28). Täckvingar svartbruna. L. 3,5 — 4,7 



mm Myelophilus piniperda L. 



(Större märgborren). 



Lever på tallen, vanligtvis på stamdelar med tjock bark. Modergången 

 längsgående, av olika längd. Larvgångarna långa, slingrande. Endast moder- 

 gången avtryckt i splinten. Larvgångarna synliga endast på den avtagna bar- 

 kens innersida. Förpuppning i barken. Näringsgnag i tallens unga, saftiga 

 toppskott. Påträffas i hela Sverige. 



— Täckvingarnas 2:a mellanstrimma på bakre sluttningen med små upp- 

 höjningar ända till själva spetsen, ej fördjupad (fig 29). Täckvingarna van- 

 ligtvis rödbruna. L. 2,6—4,5 mm Myelophilus minor Hart. 



(Mindre märgborren). 



