476 



PAUL SPESSIVTSEFF 



[24] 



dana som hos X. domesticus. Finnes i nästan hela Europa och Ryssland, 

 även funnen i Danmark. 



ig. Hanarna och honorna skilja sig till form och storlek löga ifrån \ar- 

 andra; hos honorna pannan med en tjock borste av gulaktiga hår. Halssköldens 

 sidor med svaga, sneda intryckningar. Skalbaggarna borra gångar under 

 bokens, mera sällan avenbokens och ekens bark. L. 1,6 — 2,3 mm. 



Taphrorychus bicolor Hrbst. 

 (Bokbarkborren). 



I boken utgå från parningskammaren, huvudsakligen i längdriktningen, 

 oregelbundna, i form av ett renhorn utgrenade modergångar. Larvgångarna 

 nätliknande ihoptrasslade. I eken och avenboken gå modergångarna i tvärrikt- 

 ning. Finnes i södra Sverige. 



- Skalbaggar med skarpt utpräglad könsdimorfism. Hanarna oförmögna 

 att flyga, mycket sällsynta, genom sin form och ringa storlek skarpt skilda 

 från honorna. Pannan hos honorna med glesa hår. Halssköldens sidor 

 utan sneda intryckningar. Skalbaggarna borra sina gångar i veden, med 

 undantag av Xyleborus cryptogniphus, som lever under aspens bark 20. 



20. Halsskölden ej längre än bredden, starkt välvd (fig. 42); dess fram- 

 kant tydligt tandad. Täckvingarna nästan från mitten nedåtböjda; deras 



Fig. 42. Anisandrus dispar Svarta 

 vedborren). Hona. 



Fig. 43. Anisandrics dispar 

 (Svarta vedborren). 

 Hane. 



Fig. 44. Ani- 

 sandrus dispar 

 (Svarta vedbor- 

 ren . Hona. 



bakre sluttning något tillplattad. Gamla skalbaggar svartbruna, nästan svarta, 



antenner och ben gula. L. 3 mm Anisandrus dispar Fabr. (hona) 



(Svarta vedborren). 



[Hanen (fig. 43, 45) är mindre (2 mm), omvänt äggrund och hårig. Hals- 

 skölden tillplattad.] 



Lever i veden på olika lövträd; påträffas sällan på tallen. Ingångskanalen 

 fördjupad till 6 cm, och utgå därifrån i olika riktningar några korta gångar; 

 äggen läggas i högar; larverna borra inga särskilda gångar, livnära sig av 

 växtens saft och ambrosiasvampar. Funnen i mellersta och södra Sverige. 



