494 GUNNAR SCHOTTE [2] 



nen med lugn motse risken för snöskador. På sin höjd kunde sålunda 

 behandlade bestånd bli utsatta för spridda toppbrott vid särskilt excep- 

 tionella förhållanden, sådana som exempelvis inträffade den 15 maj 191 5. 

 I oktober 1921 förekom emellertid ett snöfall i förening med stark 

 storm, som ödelade många yngre och medelålders bestånd i Västergöt- 

 land och Småland. Härvid skadades ganska avsevärt flera av skogs- 

 försöksanstaltens gallringsytor å kronoparkerna Stora och Lilla Svältan 

 samt Ollestad. Då skadornas omfattning närmast synes ha berott på 

 den föregående behandlingen av bestånden ifråga, skall här nedan läm- 

 nas en redogörelse från ett 25-tal olika starkt och efter olika metoder 

 behandlade försöksytor å de nämnda kronoparkerna i Västergötland. 



Det var natten mellan den 23 och 24 oktober som det föll en mycken- 

 het våt snö, och samtidigt rasade den allra häftigaste nordanstorm. Det 

 visade sig härvid, att kraftigt och väl utvecklade kronor uppsamlade en 

 otrolig mängd med snö. Kronorna blevo emellertid härigenom för tunga, 

 och stammarna bräcktes med hjälp av den starka stormen. I allmänhet 

 brötos tallstammarna strax nedom kronan, ofta på stammens halva höjd 

 (se fig. 1 och 4). Endast ett fåtal tallar fälldes helt av storm och snö- 

 tryck. Granarna fälldes oftare omkull fläckvis i sänkor och dalgångar 

 eller invid rötluckor. Där avverkningen utförts oförsiktigt såsom vid 

 upphuggningar utmed landsvägarna, påträffades också omfattande snö- 

 skador. När granarna emellertid utsatts för snöbrott, ägde i regel brott- 

 stället rum mycket högre upp på stammen än hos tallen. 



Snöskador i tallbestånd. 

 Kronoparkerna Lilla och Stora Svältan bildades i mitten på 1860-talet 

 genom att Kungl. brev av den 29 april 1864 godkände avtal med vissa 

 markägare till ljungmarkerna å de s. k. Svältorna om försäljning av dessa 

 marker till kronan. Å den förra påbörjades skogsodlingarna år 1867 

 dels medelst sådd och dels genom plantering. En del av de uppdragna 

 tallbestånden, som synbarligen varit av sydländsk härkomst, ha måst tagas 

 bort, men flertalet bestånd ha dock relativt god stamform. I det äldsta 

 och vackraste beståndet å Lilla Svältan har skogsförsöksanstalten utmed 

 stora landsvägen Stockholm — Borås en gallringsserie om 6 mycket jämna 

 och nästan likvärdiga ytor vardera på 0,25 hektar utom kapporna, som 

 i hela ytkomplexen upptaga en areal av 0,66 hektar. Före skogsodlingen 

 plöjdes här ljungmarken i rader på cirka 0,60 meters avstånd och i 

 fårorna sattes sedan tallplantor på tätt förband. Själva försöksytorna 

 utsattes våren 1906 och uppskattades i november samma år, varvid trä- 

 dens ålder upptogs till 40 år. Bestånden hade förut en gång gallrats 



