526 L. MATTSON-MÅRN [10] 



rorna ha krökarna klassificerats med ledning av beskrivningarna så, att 

 svag krök fått värdet i och vinkelkrök värdet 4. Sammanräknas krö- 

 karna enligt denna metod, erhållas de siffror, som i tabell 2 tryckts med 

 kursiv stil. Utbrytas de för ovan bildade grupper erhållna siffrorna, er- 

 hålles tab. 4, i vilken även ett värde å krökarnas medelstyrka beräknats 

 för åren 1916 och 1922. 



Av sammanställningen framgår än tydligare skillnaden mellan de olika 

 slagen av krökar. Grupp III, krökar å stamdelar av 5 års ålder och 

 yngre ha, trots att krökarnas styrka från början varit betydligt större 

 än för de två andra grupperna, reparerats betydligt snabbare. Lång- 

 krökarna, grupp I, stå här i en tydlig mellanställning. 



Emellertid äro ej heller de stammar, som helt återvunnit sin ursprung- 

 liga växtform, utom all fara. Det visar sig nämligen, att i 8 fall väv- 

 naderna på krökens yttersida skadats i sådan utsträckning, att kräftlik- 

 nande sår uppkommit. Ar 191 7 observerades ett sådant fall, år 191 8 

 ytterligare 1. År 1922 hade ytterligare 6 tillkommit. Uteslutet är alltså 

 ej, att under kommande år flera sådana skador framträda. 



Av rätt stort intresse är för övrigt att se, med vilken snabbhet upp- 

 komna toppbrott repareras och helt döljas. Ar 191 6 var å en stam 

 191 2 års toppskott borta, å tre stammar var detsamma fallet med 19 14 

 års toppskott, och ä ytterligare tre saknades 191 5 års skott. Av dessa 

 beskrevs den först nämnda stammen år 1922 som felfri. Samma var 

 fallet med en stam, skadad i 1914 och en skadad i 191 5. Två av ska- 

 dorna i 19 1 5 och en i 1914 betecknades år 1922 som mycket svagt 

 synliga, medan för en skada i 1914 endast synlig bajonettform konsta- 

 terades. I samtliga 7 fall ha toppskotten ersatts av kransgrenar av 

 samma ålder som det skadade toppskottet. 



Till slut kanske bör påpekas att den relativt goda läkning av upp- 

 komna skador, som å försöksytan iakttagits, åtminstone i viss utsträck 

 ning får tillskrivas det förhållandet, att snötryck i någon större skala ej 

 förekommit sedan 1916. Då en stor del av skadorna endast långsamt 

 repareras, föreligger ju nämligen en betydande risk, att upprepat snö- 

 tryck, för vilket redan förut böjda stammar helt naturligt äro betydligt 

 känsliga, skall helt spoliera beståndet. 



