[11] DEGERÖ STORMYR 11 



ändmoräner i fem ganska väl avgränsade delar, nämligen Stor-, Stränga-, 

 Flakatjäls- och Borstmyrarna samt Storkåtatjärnsområdet. Det västra 

 huvudområdet, vilket har en mera komplicerad sammansättning, sönder- 

 faller i fyra större torvmarkspartier, Krön-, Kläpp , Storlunds- och Nylands- 

 myrarna, samt talrika smärre. 



Degerö stormyrs höjd- och lutningsförhållanden äro ganska inveck- 

 lade. De högst belägna delarna av myrkomplexet träffas omkring Kåta- 

 åsen och Storliden. Frän Kåtaåsen lutar myrkomplexets yta först mot 

 norr, för att sedan i närheten av Granåsen sadelformigt sänka sig mot 

 öster och nordväst. Som det östra huvudområdet sålunda kommer att 

 ligga mellan tvenne höjdsträckningar, Granåsvallen å ena sidan och Stor- 

 liden å andra, får det formen av en bred dalgång med huvudriktning i 

 norr — söder. Det västra området sänker sig på bred front i nord- och 

 nordvästlig riktning. Mera sällan utjämnas höjdskillnaderna långsamt 

 och kontinuerligt. I stället sänker sig myrens yta vanligen trappstegs- 

 formigt. Orsaken därtill äro ändmoränerna, vilka spela rollen av däm- 

 ningsvallar. Se vidare kartan (fig. 2) samt profilplanscherna I o. II, 

 vilka bättre än ord åskådliggöra lutningsförhållandena. 



Djupförhållandena inom myren äro i stor omfattning i detalj fastställda. 

 På intet ställe har uppmätts större djup än 7,80 m. (Fredagsängen) och 

 myrens botten ligger, om man bortser från moränåsarnas strandzoner, 

 där bottendjupet givetvis är mindre, oftast på ett djup av 3 till 4 meter. 

 Det har visat sig, att Degerö stormyrs bäcken i sina huvuddrag är tämli- 

 gen flackt. Stora bottendjup träffas vanligen endast inom sådana delar av 

 myrkomplexet där markytan genom uppdämning (av ändmoräner) ligger 

 högt, såsom inom Fredags- och Lördagsängarna och kring Stortjärnen. 



I närvarande tid träffas inom Degerö stormyr ett tiotal tjärnar. Dessa 

 uppträda huvudsakligen i myrkomplexets södra och västra delar. Stor- 

 leken av sjöarna är i regel ringa (1 — 20 ar). Den enda mera betydande 

 sjöbildningen är den i myrkomplexets södra del belägna Storkåtatjärnen. 

 Denna upptar en yta av c:a 11,5 hektar. 



På grund av sitt höga läge mottager Degerö stormyr föga vatten från 

 omgivande terräng. Inom det östra området mynna tvenne obetydliga 

 bäckar, Sluk- och Holmyrbäckarna, samt sju källor, vilka senare springa 

 upp på Kåtaåsen och Storliden. Inom det västra området saknas varje 

 bäcktillfiöde. Däremot träffas ett stort antal källor. (Se vegetationskartan). 

 Dessa äro dock alla tämligen svaga. — De atmosfäriska tillflödena synas 

 därför viktigare för myrkomplexets vattenhushållning än de terrestriska. 



Myrens överloppsvatten söker sig huvudsakligen åt norr och nordväst, 

 där det dels i form av bäckar och dels som grundvatten rinner ned mot 

 Kulbäcken. De viktigaste av dessa bäckar äro Vargstu- och Kåtatjärns- 



