[17] DEGERÖ STORMYR 17 



Som jag nyss framhöll träffas ofta inom för övrigt homogena växt- 

 samhällen regelbundet återkommande koncentreringar fläckvis av vissa 

 arter. I extremaste fall kunna dessa sammanslutningar bli så fixerade, 

 att man utan tvekan kan benämna dem associationer. G. E. Du RlETZ, 

 som inlagt stor förtjänst om utredandet av växtsociologiens mosaikbild- 

 ningar, har kallat dylika som en växtgeografisk enhet uppträdande 

 föreningar av flera associationer för associationskoinplex. (Du RlETZ 

 1917, Nichols 1917, Du Rietz, Fries och Tengwall 1918 s. 165.) 

 På samma sätt som termen association endast avser att beteckna en 

 sammanslutning, en helhet, gör också termen associationskomplex. Och 

 i analogi med begreppet sociotyp har uppställts begreppet associations, 

 komplextyp som sammanfattning av likartade associationskomplex (NORD- 

 HAGEN 1920 S. I2o). 



Analysmetoder. På grund av att associations- och associationskom- 

 plexbegränsningarna ej kunna göras oberoende av forskarens subjektiva 

 omdöme är det av största vikt vid vegetationsundersökningar att ned- 

 lägga den största möjliga omsorg på karäktäriseringen av de urskilda 

 associationerna och associationskomplexen. Det gäller sålunda att till- 

 gripa analysmetoder, vilka vila på objektiv grund och samtidigt äro så 

 känsliga, att de förmå påvisa även fina detaljer i växtsamhällenas kon- 

 stitution. Blott på detta sätt erhålles en inblick i associationernas bygg- 

 nad, på vilken en vetenskaplig granskning kan baseras. Detta har vidare 

 stor betydelse for sociotypernas uppställning. Genom jämförelser av 

 på objektiv väg erhållna associationsanalyser kan var och en lättare 

 bilda sig en uppfattning om graden av den likhet, som berättigade hän- 

 förandet av olika associationer till en och samma sociotyp. 



Av befintliga analysmetoder synes mig den av C. RAUNKI/ER utarbetade 

 formationsstatistiska metoden (RAUNKEER 1909) erbjuda de påtagligaste 

 fördelarna och uppfylla fordringar på både objektivitet och känslighet vid 

 detaljers registrering 1 . I föreliggande undersökning har denna metod 

 kommit till användning, ehuru delvis i dess av T. LAGERBERG modifie- 

 rade form (Lagerberg 1914 s. 142 o. följ.). 



Ett växtsamhälles byggnad bestämmes huvudsakligen av de i detsamma 

 ingående arterna, deras spridning och deras täckning. Efter den 

 RAUNKI/ERska metoden fastställes en arts spridning inom växtsamhället 

 genom floristisk analys av ett antal smärre ytor, vilka uttagas med till- 

 hjälp av en ram (cirkel) av bestämd storlek. Varje art erhåller därefter 

 ett frekvenstal lika med antalet av de ytor inom vilken den anteck 



1 Över de viktigaste metoderna för analys av växtsamhällen lämnar C. Ferdinandsen i 

 arbetet »Undersogelser över Danske Ukrudsformationer paa Mineraljorder. — Kobenhavn 

 1919» en god framställning, till vilken skrift den intresserade hänvisas. 

 2. Mcddel. från Statens Skogsförsöksanstalt. Haft. 20. 



