58 CARL MALMSTRÖM [58] 



De trädbevuxna tuvdunmossarna äro ganska vanliga inom undersöknings- 

 området. På Storlundsmyrens västra sida förekomma de såsom övergångszon 

 mellan tuvdunmossar och sumpskogar Vidare träffas dylika samhällen i när- 

 heten av Granåsen, Fredags- och Lördagsängarna m. fl. ställen. 



Sumpskogar (»försumpade skogar»). 



Syn. Myrskogar Nilsson 1902, s. 13S o. 140 — 141. 



Skogskärr (delvis, vanligaste typer grankärr o. blandskogskärr Toi.F 1903, s. II. 

 Försumpade skogar ANDERSSON & HESSELMAN 1 907, s. 61. 



Gemeine Bruchwälder, Normale Bruchmoore, Kräuter- und Grasbruchcr inom gruppen 

 Bruchmoore Caj änder 1913, s. 186 — 199. 



Sumpskogar äro myrjiiarksväxtsamhällen, vilka ha ett tämligen slutet 

 trädbestånd. Detta bildas vanligen av gran eller lövträd. 



Bottenskiktet uppbygges huvudsakligen av vitmossor (främst Sphagnum 

 Girgensohnii och S. Russowii) och björnmossan Polytrichum commune, 

 varjämte förekomma husmossor [Hylocomhnn parietiiium och H. proli- 

 ferum), Dicrana och Ptilium crista castrensts; stundom även Amblystegia, 

 Astropliylla, Jungcnnania etc. I fältskikten förekomma talrikt gräs, örter 

 samt stundom ormbunkar. Däremot spela risen, om man undantar blå- 

 bär och lingon, vanligen en mindre framträdande roll. 



Sumpskogarna ha en ganska stor utbredning inom undersökningsom- 

 rådet. Stora partier av Kåtaåsens norra sluttning samt sluttningen mellan 

 Degerö stormyr och Kulbäcken upptagas av dessa samhällen. Med 

 förkärlek uppträda sumpskogar kring bäckar i bälten av växlande bredd. 



Inom sumpskogarna råda stora växlingar beträffande trädens höjd och 

 växtlighet. En viss korrelation tyckes härvidlag råda mellan trädens 

 m. 1. m. gynnsamma tillväxt och vattnets i marken rörlighet. Utmed 

 hastigt strömmande bäckar samt inom områden med god marklutning 

 äro träden alltid höga och kraftiga, inom mera plana marker åter där 

 vattnet strömmar långsamt fram äro träden konstant låga och oväxtliga. 



Degerö stormyrs sumpskogsassociationer kunna lämpligen grupperas 

 i följande fem sociotyper: 



1. Hjortronrik gransumpskog. 



2. Ört- och ormbunksrik gransumpskog. 



3. Eqiusetum silvaticum-x\V gransumpskog. 



4. Klotstarr-rik gransumpskog. 



5. Blåbärsrik gransumpskog. 



Hjortronrik gransumpskog. (Tab. 7: 1 — 4.) Den hjortronrika gran- 

 sumpskogen är den »torftigaste» av de av mig urskiljda sumpskogstyperna. 

 Den står också den trädbevuxna klotstarrismossen nära såväl fysiognomiskt 

 som synekologiskt. Från denna rismossetyp skiljer den sig dock lätt genom 

 trädskiktets större slutenhet. Skogstypens allmänna utseende framgår ganska 



