[831 DEGERÖ STORMYR 33 



fäste, medan blåsenet vanligen först senare infinner sig och täcker strängarnas 

 krön. Det slutliga resultatet blir dock i det ena som i det andra fallet upp- 

 komsten av mer eller mindre rena vitmossvallar med dvärgbjörk o. a. ris, 

 med andra ord typiska strängar». 



Se vidare V. AUER 1920, där en sammanfattande framställning läm- 

 nas över hela sträng- och flarkbildningsproblemet. 



Degerö stormyrs flår kar och strängar. Degerö stormyrs fiarkar och 

 strängar tyckas av hitintills gjorda undersökningar till största delen vara 

 ytliga nybildningar. Rismossesträngarna inom de stora sirängkomplexen 

 mellan Krön- och Klappmyrarna och väster om Nylandsmyren torde 

 dock vara relikter från förut sammanhängande stora rismossar, vilka 

 sprängts genom inträdda lokala försumpningar. Detsamma gäller även 

 vissa på Fredags och Lördagsängarna förekommande, av kärrsamhällen 

 klädda strängar. 



Flarkkomplexet på Kronmyren 180 m SSV om skogskojan vid för- 

 söksfältet (se fig. 12) utgör ett synnerligen vackert exempel på s. k. se- 

 kundära fiarkar. Inom detsamma träffas ett tunt ytlager »flark- eller 

 destruktionstorv» på en bädd av svagt multnad cyperacérik Sphagnum- 

 torv. — Detta flarkkomplex har med största sannolikhet uppkommit på 

 sådant sätt, att en lokal vattenståndshöjning ägt rum genom att det till- 

 rinnande vattnet hejdats i sitt lopp. Som synes av kattan fig. 2 lutar 

 Degerö stormyr mot norr, d. v. s. från Kåtaåsen mot den sida, där för- 

 söksfältet är beläget. På grund av denna lutning samlas därför efter 

 nederbörd och vid snösmältning stora mängder vatten inom Kronmyrens 

 norra del framför det ställe, där den högre belägna stranden börjar. Ge- 

 nom denna vattenansamling hava de vitmossor, som ingingo i den ur- 

 sprungliga vegetationen, antingen dödats genom sin oförmåga att anpassa 

 sig efter de nya fuktighetsförhällandena eller förträngts av massuppträ- 

 dande levermossor (se MELIN, 191 7, s. 157), vilka genom den stegrade 

 markfuktigheten gynnats i utveckling. 



På Kronmyren c:a 200 m SSO om Storlundsbäckens början (se fig. 26) 

 samt på Storlundsmyren framför Vargstubäckens början träffas systtm av 

 talrika fiarkar eller Carex limosa- och Sckeuc/iserta-mossar. Dessa uppta 

 smala fläckar, vilka ha långsidorna orienterade vinkelrätt mot respektive 

 bäckar. — Uppkomsten av dessa flark- och mossefläckar stå av allt att döma 

 i samband med lokala höjningar i vattenståndet framkallade av sätt- 

 ningar i mossytan. På myrar med ett löst Sfl/iagum-gungfiy, vilka av- 

 vattnas genom bäckar, kunna på grund av spänningsförhållandena i torv- 

 marken vid starka vattenflöden eller stark uttorkning och liknande till- 

 fällen lätt uppstå bristnings- eller veckzoner i gungflyt (se RUSTER 1922). 

 Dessa rämnor eller veck orienteras vinkelrätt mot den verkande kraftens 



