Kap. 3. TORVJORDARTER OCH LAGERBYGGNAD. 

 A. Degerö stormyrs torvjordarter. 



Terminologi. Degerö stormyrs torvjordarter äro av trenne tämligen 

 väl skilda huvudslag, nämligen gyttja, torv och torvdy. 1 



Om strukturen, sammansättningen m. m. hos dessa jordslag lämnar 

 nedanstående schema anvisningar. 



Gyttja. Täta m. 1. m. elastiska jordarter av växlande färg, 

 huvudsakligen sammansatta av i vatten transporterade och 

 sedimenterade organogena partiklar. Strukturen är oftast kor- 

 nig. Gyttjorna ljusna och krympa vanJigen vid torkning. — Ur- 

 sprungsmaterialet för gyttjorna utgöres av exkrementklumpar efter di- 

 verse vattendjur, smärre alger samt rötter, blad, frukter, frön, pollen 

 o. s. v. från vattensamlingens eller dess grannskaps högre vegetation, 

 rester av insekter och kräftdjur, lera, sand, humusämnen m. m. — En 

 mängd olika former av gyttja hava urskiljts efter den roll vissa i gytt- 

 jorna ingående beståndsdelar spela, t. ex.: 



Lergyttja — gyttja med stor lerhalt. 



Alg- (1. plankton-)gyttja — gyttja till stor del sammansatt av cyano- 

 phycéer, clorophycéer och andra smärre ofta planktoniskt levande alger. 



Detritusgytta — gyttja rik på rester av högre växter, såsom exempel- 

 vis frukter eller stamdelar av Carices, Nuphar, Phragmites, blad och kvistar 

 av lövträd, Salices. 



Något avvikande form: 



1 I litteraturen föreligger som bekant en mängd olika klassificeringssystem för torvjord- 

 arterna. — Med torvjordarter förstår jag i likhet med B. Halden (1923, s. 100), samtliga 

 de till större delen av organisk substans härledda jordarter, som anträffas inom torvmarker. 

 — Vissa system grunda sig på torvjordarternas ursprung, bildningssätt, andra på strukturella 

 eller tekniska egenskaper hos desamma. Här är ej platsen att ingå på ett allmännare skär- 

 skådande av alla dessa system, utan jag inskränker mig enbart till en redogörelse för det 

 system, som vunnit tillämpning i föreliggande undersökning. — Den för dessa frågor in- 

 tresserade hänvisas till arbeten av: G. Andersson 1898, Booberg & Bauman 1922, A. 

 Erdmann 1868, s. 249, v. Feilitzen, Haglund & Bauman 19 i 7, Fruh & Schröter 

 1904. H. Gams 1921, Halden 1923, s. 110 — m, Melin 191 7, Naumann 191 7, 1921, 

 H. v. Post 1862, L. von Post i j2i, Potonié 1908, 191 1, 1912, Ramann 191 i. Ser- 

 nander 191 6, Tolf 1903, Wesenberg-Lund 1901. 



