90 CARL MALMSTRÖM [90] 



Bestämningen av de i torvproven ingående mossornas, cyperacéernas 

 etc. frekvens har utförts på mikroskopisk väg genom direkt skattning. 



Vid angivandet av de i torv- och torvdyproven ingående växtresternas 

 destruktion har ävenledes använts en 5-gradig skala. Bestämningarna 

 hava gjorts subjektivt och gälla varje beståndsdel för sig. Destruktions- 

 graden i tillkomma konstituenter med i det närmaste fullständigt bibe- 

 hållna vävnadsstrukturer; 2 dem, som äro endast svagt destruerade eller 

 anfrätta; 3 dem, som äro tydligt destruerade; 4 dem, som äro starkt 

 destruerade och av denna anledning ofta svåra att bestämma, och 5 dem, 

 som äro så gott som fullständigt destruerade och härigenom endast i 

 undantagsfall bestämbara. 



I de fall torvproven varit hoptorkade hava desamma vanligen uppmjukats 

 genom svag upphettning i utspädd kalilut. 



För att möjJiggöra framträdandet av vissa för bestämningen viktiga finare 

 strukturer hos mänga fossilslag, t. ex. vitmossblad, hava desamma färgats med 

 gentianaviolett. 



Om förutsättningarna att bestämma torv- och torvdyslagens »moder* 

 samhällen». Degerö stormyrs torv- och torvdyslag äro huvudsakligen 

 bildade sedentärt, d. v. s. av på stället kvarblivna rester av olika torv- 

 bildande • växtsamhällen. Torvslag, vilka till sitt ursprung måste upp- 

 fattas såsom sediment, alltså bildade av i vatten transporterat och utfällt 

 material, t. ex. svämtorv (se HALDEN 1923, s. 109) spela av allt att 

 döma en mycket liten roll inom undersökningsområdet. 



Vid varje utvecklingshistorisk torvmarksundersökning framstår helt na : 

 turligt som en av de viktigaste uppgifterna att söka klarlägga det gene- 

 tiska sambandet mellan de inom torvmarken förefintliga sedentära torv- 

 jordarterna och de växtsamhällen, ur vilka de äro framgångna. Om detta 

 samband kan fastställas, kunna torvmossprofilerna översättas i en serie 

 varandra avlösande växtsamhällen, och i den mån samhällenas ekologi 

 är känd, kunna slutsatser dragas rörande forna ståndortsförhållanden. 



Tyvärr är dock lösandet av dessa uppgifter vanligen förknippat med 

 stora svårigheter. Som redan framhållits, sammanhänger detta med, att 

 den paleontologiska analysen av torvbildningarna sällan eller aldrig kan 

 bli så fullständig, att den direkt ger ett adekvat uttryck för den floris- 

 tiska sammansättningen hos de växtsamhällen, som lämnat material till 

 desamma. Vissa växter, t. ex. flertalet örter, nedbrytas nära nog full- 

 ständigt strax efter avdöendet; andra, vilka i modersamhället spelat en 

 underordnad roll, få på grund av stor motståndskraft gentemot de ned- 

 brytande agentierna vid torvanalysen sken av att ha utgjort en av sam- 

 hällets huvudkonstituenter. De bevarade växterna kunna stundom även 

 vara tämligen värdelösa som ledfossil vid bedömandet av torvjordarter- 



