[93] DEGERÖ STORMYR 93 



organismer ofta äro talrikt tillfinnandes, men att större frön, blad och 

 frukter saknas. Se vidare sid. 147, där dessa frågor ingående diskuteras. 



Ehuru som redan nämnts torv-s\a.gen sällan direkt kunna hänföras till 

 ett i minsta detalj fixerat modersamhälle, så finnas dock ofta stora möj- 

 ligheter att bestämma desamma till vissa huvudtyper av modersamhällen. 



De viktigaste ledfossilen vid bestämningar av torvslagens ursprung äro 

 vitmossorna. Dessa inkomma aldrig sekundärt i torvbildningarna. Vi- 

 dare äro flertalet vitmossarter i sitt uppträdande i naturen inskränkta till 

 ett fatal karaktäristiska typer av växtsamhällen. Träffas sålunda Sphag- 

 num balticnm och 6". Dusenii i ett torvprov kan detta med stor säkerhet 

 anses framgånget ur cyperacé-mossar. SpJiagnum balticum och S. Du- 

 senii höra nämligen till de typiska cyperacé-mossekonstituenterna. Träf- 

 fas Sphagnum fuscam i stor frekvens i ett torvprov, torde detta vara 

 framgånget ur rismosse o. s. v. — Cyperacé-rester hava däremot van- 

 ligen sämre värde som ledfossil. Huru ofta finner man ej levande rötter 

 av cyperacéer genomsätta äldre torvbildningar? 



Utsikterna att bestämma tor v dy -sugens, modersamhällen äro vanligen 

 små. De enda fossil, på vilka man härvidlag med någon större grad av 

 säkerhet vågar basera bestämningen, äro eventuellt förekommande ved- 

 och barkrester samt vissa mikroskopiska fossil, såsom alger och sporer. 

 Att draga slutsatser om torvdyslagens modersamhällen på de ej sällan 

 förekommande radicellerna och rhizomen av cyperacéer torde däremot i de 

 flesta fall vara riskabelt, enär dessa mycket väl kunna ha inkommit se- 

 kundärt såsom nedvuxna rötter. — Möjligen kunna i en framtid, då torv- 

 markernas recenta fauna blir närmare utforskad, många i torvdy före- 

 kommande djurfossil, t. ex. av crustacéernas och rhizopodernas stora 

 grupper, få värde som ledfossil vid fastställandet av höghumifierade torv- 

 slags ursprung. 



B. Degerö stormyrs torvgeologiska byggnad. 



Genom de talrika ändmoräner, vilka som åsar av växlande storlek och 

 form övertvära Degerö stormyr, får myrkomplexet en bottenrelief, som 

 i någon mån påminner om en våffla. Djupa och grunda partier omväxla 

 sålunda tämligen regelbundet. 



Torvbildningarna ha den största mäktigheten i myrkomplexets sydvästra 

 delar, alltså nedanför Kåtaåsen. Vid borrningar inom Fredags- och Lör- 

 dagsängarna samt kring Stortjärnen träffas moränbotten vanligen först 

 på inemot 6 a 7 meters djup. (Inom Fredagsängen har på ett ställe 

 uppmätts ett bottendjup av 7,80 meter, vilket är det hitintills största 

 funna inom hela Degerö stormyr.) Inom myrkomplexets norra delar 



