[101] DEGERÖ STORMYR 101 



Den cyperacé-rika vitmosstörv, som i lager av 2 till 5 1 2 meters mäk- 

 tighet kommer ovan gyttjorna inom fornsjöarnas centralare delar, är ned- 

 till vanligen mycket lös och vattenförande. Vid insamling av prov av 

 detta torvslag på djupare nivåer medelst HlLLERs jordborr får man van- 

 ligen i borrkannan endast ljust brunfärgat vatten med cyperacé-radiceller 

 och vitmossblad. — Inom vissa partier träffas t. o. m. verkliga vatten- 

 linser mellan vitmosstörv- och gyttjelagren (t. ex. inom Storlundsmyren 

 mellan stickorna 190 — 260, inom Kläppmyren mellan stickorna 820 — 

 S90 och inom Fredagsängen mellan stickorna 990 — 1 060). — Högre upp 

 blir den cyperacé-rika vitmosstorven fastare och mera sammanhängande. 



Den cyperacé rika vitmosstorven består till största delen av stammar 

 och blad av vitmossor tillhörande Cuspidatum- och /W/^/r^-grupperna 

 samt rötter och stamdelar av olika cyperacéer. I regel låta sig vitmos- 

 sorna lätt och säkert till arten bestämmas. Däremot äro möjligheterna att 

 bestämma halvgräsresterna mera ingående ganska små. Det har sålunda 

 ej lyckats mig att till arten bestämma cyperacéer i andra fall, än då jag 

 kunnat preparera fram så pass stora stycken av desamma, att bestäm- 

 ningen kunnat göras på makroskopiska karaktärer. Denna möjlighet har 

 dock endast förelegat inom G 211 och G 850 på profilen A — B samt 

 G 220 och G 259 på profilen E — F. Med ledning av dessa cype- 

 racé-bestämningar, men framför allt av vitmossanalyserna är 

 det möjligt att med stor säkerhet fastställa modersamhällena 

 för ifrågavarande torvslag. Dessa äro Carex rostrata-, Scirpus 

 austriacus- och Eriophorum vaginatitiu-mossdiX. 



Beträffande cyperacé-vitmosstorvens förmultningsgrad inom de av 

 profilerna skurna delarna av myrkomplexet, bör framhållas, att denna 

 genomgående är störst närmast fornsjöpartiernas kanter samt 

 avtar succesivt mot desammas centrum. (Se G371 och G441 på 

 profil E — F samt G 700 och G 850 på profil A — B.) 



Nu beskrivna gyttje- och torvbildningar, vilka varit helt och hållet 

 bundna till fornsjöområdena, ekvivaleras inom grundare mot fastmar- 

 kerna vettande partier av myren av torvmarker tillhörande typerna I, II 

 och III. 



Torvmarkstypen I representeras inom de av profil A — B skurna de- 

 larna mellan stickorna o — 160; av profil C — D mellan 30—90, 360 — 

 460, 640 — 700 och 720 — 750 samt av profil E — F mellan o — 260 och 

 510 — 530. Inom dessa partier träffas överst ett tunt förnalager av an- 

 tingen SpJiagnum fiisann, S. angustifolium, Eriophorum vaginatum samt 

 ris eller ock av Sphagnum Russowii jämte övriga nu nämnda växter. — 

 Den Euscum-rika. . förnatypen träffas inom torvmarker med ytvegetation 

 av trädbevuxen Fuscum- rismosse och den Russotozz-rika förnatypen under 



