114 CARL MALMSTRÖM [114] 



Några resultat från dylika bestämningar, 1 utförda å de vanligast före- 

 kommande torvjordarna inom Degerö stormyr och pä Siljansfors i Mora 

 socken (Dalarne), belysas av tabell 13. 



En blick på tabellens siffror visar omedelbart att synnerligen stora 

 skillnader råda mellan olika to rvmarksj ordar med hänsyn till deras vat- 

 tenledande egenskaper. Vissa torvslag, såsom olika typer av oförmultnad 

 vitmosstorv, ha goda vattengenomsläppande egenskaper; andra torvslag, 

 särskilt om de äro starkare förmultnade, äro svårgenomträngliga för 

 vatten. Genomgående äro torvdyslagen mycket svårgenomträngliga. Den 

 torvdy, som träffas inom Degerö stormyrs rismossepartier, är ofta mer 

 än tusen gånger svårgenomträngligare för vatten än de oförmultnade 

 vitmosstorvslagen. 



Slutligen komma vi till frågan om temperaturens betydelse. Vid höga 

 temperaturer är vattnets viskositet mindre än vid låga. Detta har till 

 följd, att under för övrigt lika förhållanden strömhastigheten blir något 

 större vid högre värmegrader än vid lägre. 



Viskositeten brukar uttryckas genom en koefficient, som anger motståndet 

 mot vattnets rörelse i en kapillär, där friktionsytan och ändringen av ström- 

 hastigheten från denna yta inåt röret till äro = 1 i de valda enheterna. 

 Viskositeten kan även anges genom en fluiditetskoefficient, som är inverterade 

 värdet av den förra och alltså är ett mått på huru mycket som rinner ige- 

 nom en kapillär av bestämda dimensioner vid ett visst tryckfall. 



Fluiditetskoefficienten för vatten är enligt fysikernas bestämningar (Lan- 



DOLT-BÖRNSTEIN 1912): 



Vid o° 5,6 Vid 20 10 



5° 6 >6 25 11,2 



io° 7,6 30 12,5 



i5° 8,8 



Vid försök med grov sand fann F. King (1892, s. 66), att mängden av- 

 rinnande vatten vid 9 var 6,15 gr., vid 12,6° 7,05 gr., vid 23,8° 9,01 gr. och 

 vid 32,5° 10,54 gr- per minut. 



På grund av att så stora växlingar råda inom olika delar av en myr 

 beträffande lutnings- och strukturförhållanden samt vatteninfiltrationens 

 belopp komma också grundvattensförhållandena helt naturligt att bli 

 högst varierande. Inom ett parti framrinner grundvattnet hastigt, inom 

 ett annat långsamt. Inom ett tredje ansamlas grundvattnet i bassänger, 

 varifrån det väsentligen avrinner över vissa passpunkter. På vissa håll 

 framrinner grundvattnet i en långsträckt ränna och med utpräglad rö- 



1 Den enda felkälla som jag hitintills kunnat finna hos denna min metod att bestämma 

 den vattengenomsläppande förmågan hos olika torvjordarter, är att filtratmängden sakta avtar 

 ju längre försöken pågå. Denna felkälla är dock ganska obetydlig. Med anledning av 

 densamma har jag aldrig låtit försöken pågå över 24 timmar. Vanligen har försökstiden 

 inskränkts till endast 1 timme. 



