[135] DEGERÖ STORMYR 135 



reda det från fastmarkerna kommande ytligare grundvattnet ett hastigare 

 avlopp, varigenom faran för kantförsumpningsprocesser reduceras. För 

 att laggdikena på det mest effektiva sättet skola kunna fylla dessa sina 

 båda uppgifter böra de läggas ganska nära fastmarkskanten och grävas 

 ett gott stycke ned i mineraljorden. 



Förslag till dikessystem för Degerö stormyr. Åren 1914 och 191 5 

 upptogos ett flertal diken inom Degerö stormyr i avsikt att därmed torr- 

 lägga vissa Kronan tillhöriga delar av myrkomplexet och samtidigt för 

 ett hydrologiskt experiment avskära försöksfältets tonbildningar från en 

 direktare kommunikation med Kronmyrens torgbildningar. — Detta ex- 

 periment gällde, vilken inverkan ett borttagande av ytvattentillförseln 

 från Kronmyren skulle ha på grundvattensförhållandena inom försöks- 

 fältet. 



De upptagna dikenas läge framgår av hg. 2 (s. 10). 



Huvudavlopp för dikesnätet inom myrkomplexets östra delar äro 

 Kåtatjärnsbäcken samt ett dike, vilket tager sin början i Flakatjälsmyrens 

 norra hörn. Till huvudavlopp för dikessystemet inom Degerö stormyrs 

 västra del upptogs en bred grav, som genomskär moränvallen mellan 

 Kronmyren och försöksfältet. Att detta sistnämnda huvudavlopp fick 

 denna sträckning, berodde på ägoförhållanden inom området. Sålunda 

 skulle omfattande grävningar å enskild mark måst utföras, om dikessy- 

 stemet ställts i förbindelse med det västra partiets naturliga avlopp, 

 Vargstubäcken. 



Ehuru dikningsföretaget av åren 1914 och 1915 fick en ganska stor 

 omfattning ha dock torrläggningsresultaten av detsamma varit anmärk- 

 ningsvärt små. Degerö stormyr är alltjämt nästan lika vattenmättad som 

 före dikenas upptagning. Orsaken till detta för mången kanske egen- 

 domliga förhållande torde vara, att: 



1) myrens terrestriska tillflöden ej i nödig omfattning beretts ett di- 

 rektare avlopp. Exempelvis hava inga åtgärder vidtagits för att upp- 

 samla och avleda Kåtaåsens terrestriska tillflöden, vilka dock äro ganska 

 betydande. (Detta sistnämnda förhållande sammanhänger också med 

 äganderättsförhållanden, vilka i hög grad verkat komplicerande och 

 hindrande vid dikesnätets utläggning); 



2) avtappningsdikena hava ej placerats inom sådana partier, där vatten- 

 avgivningen försiggår mera obehindrat. Sålunda beröras exempelvis ej 

 myrens stora vattenreservoirer, grundvattensbassängerna. Dikena äro 

 i stället bundna till myrkomplexets marginalpartier, vilka äro uppbyggda 

 av höghumifierade torvslag med i allmänhet synnerligen dåliga vatten- 

 genomsläppande egenskaper. Som bevis på den dåliga vattenavgiv- 

 ningen kan nämnas, att grävda gropar kunna stå fyllda med vatten ända 



