[141] DEGERÖ STORMYR 141 



varit att fastställa den nivå, på vilken granpollen börjar uppträda i sådan 

 mängd, att denna nivå kan hänföras till tidpunkten, då granen inkom 

 som skogbildare i Degerö stormyrs-trakten. Som sådan uppfattar jag 

 den horisont i lagerföljderna, vid vilken granpollen börjar att uppåt 

 konstant förekomma i hög frekvens, från att å nedanförliggande 

 nivåer ha saknats eller endast uppträtt sporadiskt. — Det är 

 med stöd av denna horisont — av L. VON POST (1916 b, s. 456) 

 benämnd den rationella granpollengränsen — som Degerö stormyrs 

 utvecklingshistoria i det följande kommer att diskuteras. 



Den rationella granpollengränsens läge i lagerföljder illustreras tydligt 

 av fig. 37 (sid. 148). Inom profilen G 220 ligger granpollengränsen 

 mellan 7 och 8 decimeter under markytan; inom G 371 mellan 16 och 

 17 decimeter under markytan o. s. v. 



Om den pollenanalytiska metoden och dess förutsättningar att tjäna 

 som åldersbestämnings= och lagerkonnekteringsmetod samt att belysa 

 forna skogars sammansättning. Eftersom den pollenanalytiska metbden 

 i föreliggande undersökning vunnit stor användning och som det är på grund- 

 val av denna, som icke endast åldersbestämningarna göras, utan även diskussionen 

 av skogsvegetationens utvecklingshistoria i Degerö stormyrs-trakten kommer 

 att byggas, torde det vara nödvändigt att i detta sammanhang ingå på en 

 redogörelse för metodens förutsättningar och eventuella felkällor. Härigenom 

 kan var och en lättare bedöma värdet och giltigheten av de dragna slut- 

 satserna. 1 



L. von Post utgick vid uppställandet av den pollenanalytiska metoden 

 från den uppfattningen, att makroskopiska fynd av skogsträdsrester i torv- 

 mossarna i mångt och mycket äro beroende av rena tillfälligheter. Inga 

 ej träden i själva den torvbildande växtformationen måste blad, frukter eller 

 dylika rester av desamma med vind eller vatten föras till sådana för att in- 

 bäddas i torven. Förutsättningarna för en dylik spridning äro mycket växlande. 

 Frånvaron av makroskopiska rester av ett visst trädslag i en mosses lager- 

 följd berättigar sålunda ej till den slutsatsen att detsamma ej ingått i traktens 

 vegetation vid tiden för lagerföljdens bildning. Större synas utsikterna vara 

 för att de fossila pollenregnen skola riktigt återge sammansättningen av 

 de skogar, som omgåvo de sjöar och mossar, i vilka torven bildats. De 

 flesta av våra skogsträd producera nämligen ofantliga mängder pollen, som med 

 vindens hjälp sprides omkring. Av detta pollen kommer blott en försvinnande 

 liten del till användning vid honblommornas pollination; huvudmassan för- 

 felar sitt egentliga ändamål och faller omsider till marken. På grund av 

 denna spridning kan pollen sålunda tämligen likformigt och i stor ymnighet 

 inlagras i torvslagen oberoende av deras modersamhällens floristiska samman- 

 sättning. (Se vidare L. von Post 191 6 b, s. 435 — 43 7)- 



Men liksom nästan varje annan paleontologisk-stratigrafisk metod arbetar 



1 Föreliggande granskning av den pollenanalytiska metoden framlades inför Geologiska 

 föreningen i Stockholm på ett sammanträde den 2 dec. 1920 i form av ett föredrag med 

 titeln »Om den pollenanalytiska metoden för åldersbestämning av torvmosslager och dess 

 biologiska förutsättningars. 



