142 CARL MALMSTRÖM [142] 



med felkällor gör också den pollenanalytiska. Den grad av säkerhet som 

 man kan tillerkänna metoden sammanhänger med den säkerhet, varmed man 

 vågar bejaka följande fråga: Återspeglas bilden av den lokala vegetationens 

 och pollenregnens sammansättning vid tidpunkten, då den pollenförande torven 

 och gyttjan bildades, troget i den i torv- och gyttjebildningarna bevarade 

 pollenfloran? — Det är endast under förutsättning av en dylik »trogen åter- 

 spegling» som den pollenanalytiska metoden har värde som lagerkonnekterings- 

 metod och kan belysa forna skogars sammansättning. 



Som möjliga felkällor hava vi att räkna: 



i) Fj ärrtransport av pollen. Det i torv- och gyttjebildningarna bevarade 

 pollenet kan tänkas härstamma ej blott från den omgivande trakten, utan även 

 långväga ifrån och sålunda ge en mer eller mindre falsk bild av den lokala 

 vegetationens sammansättning vid den tid, då den pollenförande torven bildades. 



2) Olika resistens hos olika pollenslag. Till följd av mindre motståndskraft 

 mot de i naturen verksamma nedbrytande processerna kan en utgallring tän- 

 kas äga rum av vissa i pollenregnen ingående pollenslag. 



3) Pollenet uppfångas eller konserveras olikformigt tillföljd av växlingar i strukturen 

 hos olika »?iedslagsotte?->->. 



Vi skola nu övergå till en närmare diskussion av dessa möjliga felkällor 

 och börja med frågan om fjärrtransport av pollen. 



1. Om fjärrtransport av skogsträdspollen och det lång flugna 

 pollenets roll inom en orts pollenregn. 



Genom undersökningar, som våren och försommaren 191 8 utfördes av H. 

 Hesselman över skogsträdspollens spridningsförmåga (Hesselman i 91 9) fastslogs, 

 att den långväga pollentransporten kan försiggå på vida längre distanser, 

 än man förut velat göra troligt. Skogsträdspollenets spridningsförmåga bestämdes 

 härvid dels genom iakttagelser över pollenregn på havet och dels genom 

 pollenfynd i torv- och slamprov från skoglösa avlägset belägna länder. Pollen- 

 tiyktsundersökningarna på havet verkställdes på tvenne fyrskepp, vilka voro 

 stationerade i södra delen av Bottniska viken. Som huvudresultat av dessa 

 undersökningar skriver Hesselman (i 91 9, s. 47): 



»1) Skogsträdspollen kunna i betydande massor föras avsevärda distanser 

 över havet; över 5 å 6 mil från land har man rika blomningsår rikliga pollenregn 

 och med all sannolikhet sträcka sig dessa pollenregn vida längre ut på havet. 



2) Barrträdspollen alstras i sådana massor, att de kunna impregnera vattnet 

 i omgivande hav inom stora områden och till betydande avstånd från land. 



3) Pollen har iakttagits i algprov från skoglösa länder under sådana omstän- 

 digheter att man har rätt att antaga pollentransporter i luften på 30 ä 40 

 mil (Skottland — Färöarna) eller 70 till 90 mil (tallskogsgränsen i Nordryssland 

 — Norra Gåskap eller Matotschin Shar å Novaja Semlja)». 



På grund av ovannämnda exakta undersökningar är sålunda den misstanken 

 fullt berättigad, att flera skogsträd verkligen representeras i en trakts torv- 

 och gyttjebildningar genom långfluget pollen innan desamma gjort sitt inträde 

 i traktens vegetation 1 . I vilken omfattning detta förekommit är naturligtvis 



1 Nyligen ha K. Jessen och R. RASMUSSEN meddelat synnerligen intressanta och bely- 

 sande exempel på långfluget skogsträdspollen från Färöarna (K. Jessen och R. Rasmussen 

 1922,, vilka i hög grad bekräfta H. Hesselmans antaganden rörande den långväga pollen- 

 flykten. Dessa forskare hava i en mosse nära Thorshavn funnit pollen av al, björk, tall och 

 lind. — • Se vidare K. Jessen 1920, s. 75 — 76. 



