146 CARL MALMSTRÖM [146] 



tionen. I stället torde det vara fjärrlransporterat pollen 1 . Huru långväga ifrån 

 detta pollen kan tänkas härstamma är likväl ej lätt att säga; förmodligen rör 

 det sig härvidlag om högst betydande distanser (kanske 70 å 100 mil). 

 Enligt G. Mellström (i 919, s. 290) började granen våren 19 19 blomma 

 först omkring den 20 maj och tallen omkring den 25 maj i södra Sverige. 



På grund av skogsträdspollenets stora spridningsförmåga synes det mig själv- 

 klart, att man vid studiet av de fossila pollenregnen ej har rätt att tillmäta 

 enstaka eller i ringa antal förekommande pollenkorn av våra skogsträd i en 

 lagerföljd något större värde som vittnesbörd för desammas uppträdande på 

 ifrågavarande plats. Av denna anledning ställer jag mig skeptisk till den 

 empiriska granpollengränsens (L. von Post 19 i 8 b, s. 456) — varmed för- 

 stås den nivå på vilken granpollen börjar uppträda regelbundet med en 

 frekvens av minst 1 % — värde som kronologisk nivå, trots att dock vissa 

 forskare använt (t. ex. R. Sandegren 19 i 6, s. 10) densamma som sådan. 

 Den långväga pollentransporten omfattar förvisso så pass stora pollenmassor, 

 att den kan, som Hesselman (i 9 1 9, s. 49) säger, »med en och annan pro- 

 cent förrycka den bild, som den fossila pollenfloran kan ge av traktens vegeta- 

 tion». Någon synkronism i det första uppträdandet i olika mossar av fjärr- 

 transporterat pollen kan ej väntas, emedan fjärrtransportens betydelse måste 

 variera i olika mossar, beroende på mossens läge, omgivningarnas topografi, 

 exposition mot pollenförande vindar etc. 



Däremot torde, att döma av resultaten av undersökningarna över relationen 

 i storlek mellan pollenregnens långfiugna och lokala beståndsdelar, den ratio- 

 nella granpollengränsen verkligen visa, att granen vid den tid, då denna »gräns» 

 började utbildas, liksom även senare, funnits i trakten. Stegringen i gran- 

 pollenfrekvensen, som börjar vid den rationella granpollengränsen, är näm- 

 ligen så stor, att den förutsätter masstillförsel av granpollen. 



På grund av de oftast mycket stora och tvära omslag i granpollenfrekvensen, 

 vilka markera den rationella granpollengränsen i Degerö stormyrs lagerföljder, 

 ser det ut som om granens invandring till Degerö stormyr och dess omgiv- 

 ningar skett i ett hastigt tempo. Även åsikten, att den rationella granpollen- 

 gränsen bildats ungefär samtidigt inom samtliga delar av myrkomplexet, vinner 

 genom de stora och tvära omslagen i granpollenfrekvensen ett mycket 

 kraftigt stöd. 



2. Om skogsträdspollenets resistens. 



Över skogsträdspollenets resistens mot i naturen verksamma nedbrytande pro- 

 cesser finnas så vitt jag vet inga undersökningar. Det är sålunda för närvarande 

 omöjligt att framlägga genom försök vunna fakta till denna frågas belysning. 



Av allt att döma nedbrytas dock flertalet skogsträdspollen relativt hastigt, 

 om full syretillgång är rådande och desamma samtidigt utsättas för fuktighets- 

 växlingar. Detta skulle bäst illustreras därav, att trots den rika pollenim- 

 pregnation, som årligen äger rum inom våra skogars råhumusjordar, dessa 

 dock i stort sett äro tämligen pollenfria. — Bevisande är dock ingalunda 

 detta exempel. 



Beträffande skillnaderna i resistens mellan olika skogsträdspollen ser det 



1 Beträffande de enstaka allra tidigast uppfångade pollenkornen kunde man möjligen 

 tänka sig, att de hållit sig svävande i luften sedan föregående vegetationsperioder. Sålunda 

 uppger H. P. Miquel (1S83) på grundval av omfattande undersökningar, att i Paris även 

 under vintern pollenkorn träffas svävande i luften. 



