151 



DEGERÖ STORMYR 



151 



I syfte att fastställa, i vad mån nu berörda förhållanden verkligen i naturen 

 spela någon roll, har jag utfört en serie undersökningar av närbelägna, av 

 olika torvslag uppbyggda profiler, som tack vare sitt läge måste ha utsatts för 

 likartade pollenregn. Dessa olika torvslag härstamma från förnatyper med 

 olika porositet och syrebalans. I varje profil fastställdes först den relativa 

 frekvensen av olika pollenslag på olika djup med i dm intervall. Därefter 

 beräknades för varje profil och varje pollenslag ett medeltal av dessa procent- 

 siffror omfattande samtliga lager ovanför den rationella gratipollengrätisen. Det 

 visade sig härvid, att en förvånansvärt stor överensstämmelse rådde mellan 

 profilerna. ■ — ■ Som exempel kunna från Strängmyren följande på detta sätt 

 erhållna procentsiffror meddelas: 



Om de undersökta profilernas läge och byggnad se profilplansch II. 



Den stora konformiteten i nu nämnda pollendiagram tyder på att vi i nu 

 berörda förhållande ej ha att söka någon allvarligare felkälla. — Bevisande 

 är den dock ej. Skola fullt avgörande belägg i denna fråga erhållas, måste 

 experimentella försök över olikstora pollenkorns eller liknande partiklars ned- 

 sjunkning i olika förnatyper utföras 1 . 



B. Myrkomplexets tillkomst och daning. 



Degerö stormyr under preabiegn tid. Vid vilken tidpunkt inlands- 

 isen drog sig tillbaka från Degerö stormyrtrakten är ännu icke genom 

 specialundersökningar klarlagt. Sannolikt inträffade detta dock för cirka 

 7 ä 8 årtusenden sedan. Till utgångspunkt för denna uppfattning tager 

 jag då huvudsakligen resultaten av G. De GEERS m. fl. bekanta under- 

 sökningar över postglacialtidens längd i Ragunda-trakten i östra Jämt- 



1 Med tanke härpå igångsatte jag vintern 1 920 följande försök: På ytan av från sina 

 naturliga platser hämtade torvstycken utströddes brunstenspulver av kornstorlek motsvarande 

 ett visst pollenslags storlek. Härefter begöts den beströdda ytan droppvis med 300 ccm 

 vatten. Efter denna procedur, varunder ett konstant vattenstånd rådde, infrystes torvstycket. 

 Genomfrusna söndersågades torvstyckena i 1 cm tjocka skivor, vilka underkastades kemisk 

 analys på brunsten. — Man inser lätt fördelarna av att på kemisk väg kunna fastställa ned- 

 sjunkningen. Analyserna kunna utföras på tämligen stora prov. (Det tidsödande mikrosko- 

 peringsarbetet gör eljest, att endast små prov kunna bli föremål för undersökning.) Härigenom 

 blir risken, att i låg frekvens förekommande partiklar av pollenkorns storlek undandraga sig 

 uppmärksamheten, mindre, liksom även att strukturojämnheter i torven göra sig gällande som 

 felkällor. — Tyvärr har det visat sig att de av mig utförda brunstensförsöken på grund av 

 brunstenskornens växlande form ha ett illusoriskt värde. Av denna anledning vill jag ej 

 närmare ingå på desamma och de resultat som de gåvo. Jag ämnar dock i en snar framtid 

 söka att närmare belysa frågan om nedsjunkningen i torvmarker efter en annan metod, näm- 

 ligen genom att arbeta med naturligt pollen, som impregnerats med olika ämnen. 



