[155] DEGERÖ STORMYR 155 



Fossil lind {Tilia cordata) har anträffats inom Anundsjö socken i Ånger- 

 manland och inom Bjurholms socken i Västerbotten samt på flera ställen 

 inom det nutida reliktområdet (G. Andersson & S. Birger 191 2, s. 183). 

 Lindens nordligaste nutida växtplats är berget Lillruten, beläget nära byn 

 Magdbäcken cirka 5 km nordost om Skuleberget i Ångermanland. På samma 

 ställe förekommer även lönnen [Acer platanoides) (H. Skotte 1920, s. 215). 



Enligt G. Andersson & S. Birger (i 9 i 2, s. 179) torde den nordligaste 

 nutida lokalen för spontan ek (Querci/s robur) vara Stormyren ä Gullgruva 

 bruks ägor på SV-sidan av Järvsjön inom Skogs socken i Hälsingland. Huru 

 långt norrut eken fordom varit utbredd i Norrland är ej närmare känt. 



Skogsförhållandena kring Degerö stormyr torde av pollendiagrammen 

 att döma (se tabell 16 och sid. 148) varit anmärkningsvärt likartade under 

 hela det preabiegna skedet. Variationerna i pollenfördelningen på olika 

 nivåer äro nämligen mycket obetydliga. 



Den fanerogamflora, som först inkom i Degerö stormyrs sjöar, hade 

 fullständigt samma karaktär som den nutida inom Storkåtatjärnen. När- 

 mast stränderna uppträdde Carex rostrata-samhåUen bakom m. o. m. 

 glesa bälten av Phragmites och Eqaisetum limosum. På djupare vatten 

 frodades Xuphar lutrum, Potamogcton sp., Sparganium sp. Ett rikt djur- 

 liv med crustacéer, rhizopoder, spongier, insekter och förmodligen även 

 fiskar träffades vidare i sjöarna. 



Diatomacé-floran, som omedelbart efter landisens regression inkom 

 i sjöarna (se sid. 99), överensstämmer enligt uppgift av fil. doktor B. 

 HäLDEN, som godhetsfullt ägnat densamma studium, nära med den nu- 

 tida lappländska. 



Emellertid fortgick sjöarnas igenväxning icke oavbrutet genom att 

 Phragmites- och Carex rostra/a-samhällen vunno utbredning. Snart in- 

 kommo gungflybildande vitmossor (sphagnacéer av Cuspidatum- och Palu- 

 stre-typ). Dessa tilltogo i frekvens, och härigenom bildades gungflyn, 

 vilka liksom isbryggor började spinna över sjöarnas vattenytor. — På 

 detta sätt överfördes nu betydande partier av sjöarna till cyperacé-mossar. 

 Genom analys av preabiegna lager av »torv av cyperacéer, SpJiagna 

 Palustria och 5. Cuspidata» , vilka ha cyperacé-mossar till modersam- 

 hällen, har framgått, att de preabiegna cyperacé-mossarna torde haft 

 samma sammansättning som de nutida. Samma vitmossor, vilka upp- 

 bygga bottenskiktet i Degerö stormyrs recenta cyperacé-mossar anträffas 

 nämligen. Fullständiga paleontologiska belägg för denna åsikt kunna 

 dock ej presteras därför att de ingående halvgräsen ej i större utsträck- 

 ning kunna närmare bestämmas. 



Ungefär samtidigt med att vegetation inkom i sjöarna började torv- 

 bildande vegetation uppträda kring källor och i bäckar. Sammansätt- 

 ningen av denna vegetation kan tyvärr ej fullständigt till typen faststäl- 



