164 CARL MALMSTRÖM [164] 



åsen hava torvbildningarna, vilka vila över den preabiegna — abiegna 

 strandlinjen, en mäktighet av 0,4 — 1,5 m. Omkring Stormyrtjälen och 

 Flakatjälen hava torvbildningarna i motsvarande läge en mäktighet av 

 0,5 — 2,0 m. Se vidare kartan fig. 39, vilken ingående belyser tillväxt- 

 förhållandena. 



Då de abiegna torvbildningarna i ganska stor utsträckning äro endast 

 svagt multnade förefinnas större möjligheter att ingående lära känna de 

 abiegna växtsamhällenas sammansättning och successioner än de pre- 

 abiegna växtsamhällenas. Detta gäller dock speciellt cyperacé-mossarna. 

 Utgå vi sålunda från lagerbeskrivningarna till G 850 på profil A — B och 

 G 240 på profil C — D kan utvecklingsförloppet vid många sjöars igen- 

 växning medelst cyperacé-mossegungflyn rekonstrueras. I kanterna av 

 de igenväxande tjärnarna uppträda som första cyperacé-mossamhälle 

 Carex ros trät a-mossax. I dessa träffas förutom de vanliga konstituen- 

 terna (se sid. 29) en del örter, såsom Cicuta virosa, Menyanthes trifoliata. 

 Dessa örter förekomma liksom i nutiden inom Carex rostrata-mossama 

 på Storkåtatjärnens södra sida talrikast på gungfiyets ytterkant, d. v. s. 

 i själva vattenbrynet. Detta kan utläsas därav, att frukter och frön av 

 dessa örter äro rikligt tillfinnandes inom de översta delarna av de gyttje- 

 lager, som underlagra de ur Carex rostrata-mossama framgångna torv- 

 bildningarna. — A nämnda platser efterträdas sedermera Carex rostrata- 

 mossarna av Scirpus anstriacus-mossax (tuvsävmossar). Denna succession 

 har dessutom kunnat iakttagas på ett flertal andra ställen inom Degerö 

 stormyr. På vissa håll har även en utveckling ägt rum från Carex 

 rostrata-mosse till Eriophor7tm vaghiatum-mosse. (se G 259, G 371 och 

 G 441 på profil E — F. 



Rismossarnas successioner under abiegn tid hava ingående studerats. 

 Härvid har — ■ trots stora besvärligheter sammanhängande med att även 

 de abiegna rismossetorvslagen i stor utsträckning äro höghumifierade — 

 konstaterats, att inom myrkomplexets kantzoner en utveckling av ris- 

 mossar verkligen äger rum på förut angivet sätt. Alltså har på flera 

 ställen skogsmark med spridda Sphagman acutifolium- och Polytrichum 

 commune-tux or övergått till trädbevuxen Spliagnam Russowii-nsmosse 

 och denna i sin tur till trädbevuxen Sphagnum fus cum -xismosse. Ej 

 sällan har dock utvecklingen gått från skog med spridda vitmöss- och 

 björnmosstuvor direkt mot trädbevuxen Fu scu w-x\smosse. 



Sumpskogarnas successioner under abiegn tid hava ej varit föremål 

 för studium. Beträffande sumpskogarnas uppträdande inom Degerö stor- 

 myr har på vissa ställen (t. ex. kring Slukbäcken, profil J— K) observe- 

 rats, att sumpskogssamhällen efterträtt starrmossar. 



Kärren inom undersökningsområdet hava vanligen företett en anmärk- 



