[167] DEGERÖ STORMYR 167 



tid starkt förmultnade. Om orsakerna härtill har jag redan ordat (se 

 sid. 127). De strukturförhållanden, som sedermera inträda inom ton- 

 bildningarna å myrkomplexets kantförsumpade marker, tyckas vara 

 nära förknippade med fornsjöarnas igenväxning. De nedbrytande pro- 

 cesserna inom ifrågavarande torvbildningar torde nämligen avstanna eller 

 åtminstone avtrubbas jämsides med att torvbildningarna komma i en 

 mera öppen förbindelse med inom fornsjöarna ansamlat syrefritt grund- 

 vatten. 



Jämsides med att torv- och gyttjebildningarna fingo ökad utbredning 

 höjdes allmänna grundvattenståndet inom undersökningsområdets morä- 

 ner. Denna höjning framkallades av de ökade avrinningssvårigheterna 

 för det moräna grundvattnet. — På vidstående halvschematiska profiler 

 (fig. 42) har jag sökt att belysa grundvattenstånden i moränerna kring 

 Degerö stormyr, dels vid tiden för inlandsisens tillbakagång (profil I) 

 och dels i nutiden (profil II). Grundvattensnivåerna på profil I äro kon- 

 struerade med ledning av resultaten från mina hydrologiska och utveck- 

 lingshistoriska undersökningar; grundvattennivåerna på profil II äro dragna 

 på basis av observationer över grundvattnets stånd och variationer på 

 försöksfältet. 



Orsaken till att försumpningens fortskridande utåt kanterna varit min- 

 dre under abiegn tid än under föregående preabiegna skede samman- 

 hänger sannolikt med olikheter i försumpningens mekanik. Under prea- 

 bign tid torde översvämningsförsumpningar (se sid. 124) i stor om- 

 fattning varit verksamma. Dessa hava dock under abiegn tid haft 

 mindre betydelse på grund av att fornsjöarnas igenväxning till största 

 delen avslutades redan före tiden för granens invandring och en stabili- 

 sering härigenom inträdde i myrkomplexets dräneringsbanor. (Denna sta- 

 bilisering i dräneringsbanorna sammanhänger i sin tur med att torv- 

 bildningarna endast långsamt förändras till strukturen (se s. 92), då de 

 komma i ett från atmosfärilierna mera skyddat läge.) Under abiegn tid 

 ha försumpningsprocesserna _ i huvudsak varit kantförsumpning jämte 

 översilningsförsumpning. (Sålunda överskred, som redan nämnts, Kron- 

 myren under abiegn tid en ny pasströskel för sitt avloppsvatten inom 

 försöksfältets område och framkallade därstädes översilningsförsumpning.) 

 Kantförsumpningen fortskrider vanligen relativt långsamt. Om de fak- 

 torer, som äga betydelse för kantförsumpningens förlopp se sid. 126. 



