[171] DEGERÖ STORMYR 171 



Mina undersökningar över här berörda fråga ha givit till resultat, att 

 några tydligare tecken på nederbördsväxlingar av ovan antydd art ej 

 kunna skönjas inom Degerö stormyr. Utgår man sålunda från ställen i 

 Degerö stormyrs marginalpartier där större grundvattenfiöden kvälla fram 

 (t. ex. på Kåtaåsen) och undersöker dessas torvbildningar, finner man, 

 att såväl de äldsta som de yngsta torvbildningarna ha en likartad sam- 

 mansättning och multningsgrad (se G 1180, Profil C-D). Detta förhål- 

 lande tyder alltså starkt på, att nederbörden i Degerö stormyr-trakten 

 icke under någon del av postglacialtiden varit mindre än att källsprån- 

 gen vid Kåtaåsens fot — vilka matas av atmosfäriskt vatten — oav- 

 brutet eller åtminstone icke med längre avbrott kunnat vara i verksam- 

 het. Xågra över myrkomplexet i sin helhet utsträckta synkrona avbrott 

 i tonbildningarnas höjdtillväxt, vilka kunna tolkas såsom märken efter 

 en långvarigare kraftig sänkning i grundvattenståndet, föreligga ej. Visser- 

 ligen träffas ej sällan inom myrkomplexets marginalpartier, t. ex. under 

 flera rismossar på Sträng- och Kronmyrarna (se profilplanscherna I och II), 

 torvdylager, vilka knivskarpt överlagras av skikt med endast svagare mult- 

 nad torv. Om detta strukturdrag dock skall tolkas såsom resultat av 

 vattenståndssänkning eller om andra faktorer härvidlag varit verksamma 

 låter sig ej för närvarande säkert avgöras. Personligen tror jag den första 

 förklaringen är föga sannolik. Under förutsättning att granpollengränsen 

 inom olika delar av myrkomplexet verkligen är synkron, kan gränsen 

 mellan torv- och torvdylagren svårligen ha bildats samtidigt. På vissa 

 ställen ligger nämligen granpollengränsen i torv (t. ex. G 507 profil 

 E-F), inom andra i torvdy (t. ex. G 20, G 140 profil E-F; G 30, G 

 100 profil A-B). Även borde uttorkningen ha gjort sig gällande inom 

 myrens fornsjöområden, vilket ej är fallet. Torvbildningarna å sist- 

 nämnda ställen visa en anmärkningsvärt kontinuerlig tillväxt. Se exem- 

 pelvis G 371 profil E-F och G 190 profil G-H, profilplansch II. Som 

 en viktig iakttagelse bör återigen påpekas att myrkomplexets tillväxt i 

 horisontal led under abiegn tid varit relativt ringa. Detta skulle dock 

 säkerligen ej varit fallet, om under sagda tid sådana nederbördsförhållan- 

 den varit rådande i Västerbotten, vilka enligt gängse uppfattning karak- 

 täriserat stora delar av mellersta Europa (jfr R. SERXANDER 191 7). 



