214 IVAR TRÄGARDH [6] 



barkborren är följaktligen i detta fall blott 2,3, vilket väl sammanhänger 

 med att träden, vilkas medelbrösthöjdsdiameter i undersökta fall ej över- 

 steg 2,7 cm, äro för små för att erbjuda gynnsamma utvecklingsmöjlig- 

 heter. 



Detta fall är synnerligen instruktivt, enär det visar, huru en insekt, 

 som i regel är ofarlig för skogen, under vissa bestämda skogsbruks- 

 metoder kan bringas till att uppträda som en farlig kulturförstörare. 

 Räknar man t. ex. med 100 fröträd pr har och 5,000 ungtallar vid frö- 

 trädens avverkning, så skulle 1,000 ungtallar stryka med, d. v. s. 20 

 procent. 



Om man jämför skogsentomologien med hennes syskon åkerbruks- 

 och trädgårdsentomologien, så falla omedelbart ett par omständigheter 

 i ögonen. 



Först och främst den grundväsentliga skillnad, som bland skogsin- 

 sekterna råder mellan de primära och de sekundära skadegörarna, ra. a. o. 

 mellan dem, som angripa friska träd, och dem som, åtminstone i första 

 hand, angripa sjuka eller skadade träd. I varje fall har jag mig ej be- 

 kant, att t. ex. bland åkerns skadeinsekter en dylik uppdelning kan 

 göras. Ty det välbekanta förhållandet, att plantor i god växt så att 

 säga kunna växa ifrån ett angrepp, medan svagare plantor duka under, 

 ändrar intet i detta omdöme, som endast gäller det val, som insekterna 

 utöva vid angreppet, och ej tar hänsyn till växternas större eller mindre 

 förmåga att utstå detta. 



Dessa båda kategorier, primära och sekundära skogsinsekter, samman- 

 falla i stort sett med en uppdelning, gjord efter de delar av träden som 

 angripas. De primära omfatta bl. a. blad-, barr-, skott- och knopp- 

 ätarna, medan däremot de sekundära leva under barken av stammen, 

 grenarna eller rötterna eller i veden. Mot dessa senare skadeinsekter 

 bjuda emellertid träden ett motstånd genom de safter, som utsippra ur 

 såren, ett motstånd, som ofta är effektivt, men vars resultat naturligtvis 

 beror såväl på angreppets styrka som på trädens motståndskraft. De 

 träd, vars krafter äro nedsatta, t. ex. genom upprepad förlust av barr- 

 massan till följd av andra insektsangrepp, genom vind- 1. snöbrott eller 

 genom skogsbrand, reagera mindre kraftigt och därför föredragas dessa. 



Som ett exempel på, huru länge ett träd kan stå emot upprepade an- 

 grepp, innan det dukar under, kan nämnas ett fall som studerats vid 

 Grönsinka skogsskola år 1920. 



Där företedde några björkar i en nära skolan belägen björkdunge ett 

 tynande utseende. En undersökning av dem gav vid handen, att de 

 sedan minst 14 år tillbaka varit utsatta för angreppsförsök från björk - 

 splintborrens sida. Dessa angrepp — i ett fall inalles nära 90 stycken — 



