[9] 



MAL OCH MEDEL INOM SKOGSENTOMOLOGIEN 



217 



måste i hög grad trycka sin prägel på det skogsentomologiska 

 forskningsarbetet. 



En annan skillnad mellan skogsentomologien och jordbruksentomologien 

 består däri, att skogsentomologen till följd av trädens storlek och långa livs- 

 tid har möjlighet att i detalj följa ej blott de olika åldersklassernas och 



bhd.10.6< 



10.2i 



bhd.8.5< 



11.0 m., 



11.5 



bhcii; 



bhdl3< 



6 7 »9 



Fig. 6. Analys av en torkande tall, juni 1923. Kolleberga. a, angrepp 1922 av den större 

 tallviveln; b, dito av den större märgborren 1923; c, dito av den mindre märgbor- 

 ren 1923; d, dito av den enbandade tallviveln 1922. 



Analyse eines trocknenden Kiefers, Juni 1923. a, Angriff 1922 von Pistodes pini: b, von Myelo- 

 philus piniperda 1923; c, von M. minor 1923; d, von P. phinipilus 1922. 



Fig. 7. Analys av en torkande tall. juli 1922. Gyljen. a, större märgborren 1922; b, Peri- 

 dermium 1920; c\ enbandade tallviveln 192 1. 



Analyse eines trocknenden Kiefers. Juli 1922. Gyljen. a, M. piniperda 1922; b, Periderviium pini 

 1920?; c, Pissodcs piniphilus 1921. 



Fig. 8. Analys av en död tall, augusti 1923. Särna. a, större märgborren; b, mindre 

 märgborren; c, den skarptandade barkborren. 



Analyse eines toten Kiefers, August 1923. Särna. a, Myelophilus piniperda; b, M. minor; c, Ips 

 acuminatus . 



Fig. 9. Analys av en död tall, augusti 1923 Särna. .a, större märgborren 1922; b, Carpho- 

 borus Chodlodkovskyi 1923; c, den enbandade tallviveln 1921. 



Analyse eines toten Kiefers, August 1923. Särna. a, M. piniperda 1922, Carphoborus Chodlod- 

 kovskyi 1923; c, Pissodes piniphilus 1921. 



kronskiktens förhållande vid ett angrepp utan även studera angreppets 

 gång och följder på enstaka träd och genom stamananalyser skänka upp- 

 märksamhet åt det samarbete mellan olika arter, som så ofta förekommer. 

 Ett par exempel på dylika entomologiska stamanalyser bifogas här. 

 Av fig. 6, åskådliggörande analysen av en torkande tall vid Kolleberga 

 juni 1923, framgår, att det är två arter tallvivlar, den större tallviveln 

 [Pissodes pini) och den enbandade tallviveln (P. piniphilus), vilka under 



