220 



IVAN TRÄGARDH 



;i2] 



inverka äro de klimatiska. Allmänt 

 uppträda med dylika härjningar äro 

 lindmätaren, vilka arter ofta uppträda 



*-v 



<v: >'i 





7 }^£9\38Y^S6~*-<-~~ 



fc 



•" r 7 A^ 



ii 

 A, 





Efter TragÅrdh. 

 Fig. io. Karta utvisande tallmätarens härj- 

 ningsområden under tiden 1889 — 

 1916. 



Die geografische Verteilung der Kiefern- 

 spariDerangriffe in Schweden in den Jahren 

 1889— 1916. 



kända exempel på insekter, som 

 frosttjäriln, björkfrostmätaren och 

 samtidigt, rönnbärsmalen, havre- 

 bladlusen, björksäckmalen, tall- 

 mätaren, töckniga fjällmätaren 

 m. m. 



På vilket sätt de klimatiska 

 faktorerna inverka i de speciella 

 fallen, därom veta vi emellertid 

 ännu mycket litet. Egentligen 

 är väl detta sammanhang i de- 

 talj klargjort endast beträffande 

 den nordamerikanska sädesblad- 

 lusen, Toxoptera gvaminum (Trä- 

 GÅRDH. 1.) 



Ifråga om denna visade det sig, 

 att så snart en kall vår följde på 

 en osedvanligt mild höst och vin- 

 ter, så uppträdde en härjning 

 med automatisk regelbundenhet. 

 Detta beror därpå, att bladlusens 

 förökning normalt avstannar, när 

 på hösten hannar och honor upp- 

 träda, och efter befruktning ägg 

 läggas som övervintra. Vid ab- 

 normt hög temperatur under den- 

 na del av året utebli emellertid 

 hannarna och förökningen fort- 

 sätter som under sommaren med 

 den ena partenogenetiskt alstrade 

 generationen efter den andra. 

 Redan detta innebär i och för sig 

 att antalet bladlöss fram emot 

 våren är ofantligt mycket större 

 än efter en normal vinter. Men 

 det kommer likväl ej till en verk- 

 lig härjning, om på den blida 

 vintern följer en normal vår, ty 

 en parasitstekel, som är bladlu- 

 sens speciella fiende, hinner snart 

 i fatt den och stoppar den be- 



