fl 3] MÅL OCH MEDEL INCXM SKOGSENTOMOLOGIEN 221 



gynnande härjningen. Men denna stekel behöver, vilket man experimen- 

 telt utrönt, för sin utveckling en något högre temperatur än bladlusen, 

 varför det kräves en varm vår, för att den skall kunna snabbt föröka sig. 

 Följer nu på den blida vintern en kall vår, så hindras parasitstekelns 

 men ej bladlusens förökning och en härjning inträder. 



I fråga om tallmätarens uppträdande i Sverige och i Tyskland före- 

 ligga några fakta, som synas tillåta en viss, bestämd tolkning av- 

 sambandet mellan en klimatisk faktor och härjningarnas uppkomst. Det 

 har nämligen visat sig, att dess härjningar äro begränsade till den östra 

 delen av södra Sverige, m. a. o. i den del, där den årliga nederbörds- 

 mängden understiger 550 mm. Vidare har det visat sig, att härjningarnas 

 utbrott föregås av ett par år med en avsevärd minskning av nederbörden, 

 t. ex. vid Nyköping 191 2 nära 700 mm, 191 3 600 mm, 1914 410 mm. 



När man vidare vet, att de i marken övervintrande larverna angripas av 

 parasitsvampar, Verticilhum corymbosum, och att parasitsvamparna gynnas 

 av fuktighet, så ligger det nära till hands att antaga, att denna reglerande 

 faktor i torra delar av Sverige efter ett par torra år — och låt oss till- 

 lägga, på vissa magra moränmarker — sättes praktiskt taget ur spelet 

 med den påföljd att tallmätarens numerär springer i höjden. 



Att i detalj utforska genesen av våra viktigare skadeinsekters 

 härjningar är ett av den praktiska entomologiens mest centrala 

 problem. Härför erfordras emellertid bl. a. vidlyftiga experimentella 

 anordningar, som vi ännu sakna i vårt land, och det blir nog även nöd- 

 vändigt för några av våra entomologer att korsa Atlanten för att i 

 Förenta Staterna på närmare håll studera de metoder, som där med så 

 stor framgång kommit till användning. 



Början bör emellertid göras så snart som möjligt, och därvid kunna de 

 nordiska länderna otvivelaktigt hjälpa varandra. Redan nu torde dock 

 tiden vara inne att använda det rika material, som finnes samlat i de 

 årliga rapporterna sedan 40 år tillbaka, till en serie sammanställningar 

 av de olika härjningarnas periodicitet med vissa klimatiska faktorer. 

 Dylika sammanställningar borde åtminstone kunna ge en fingervisning 

 om huru problemen ligga och på vilka vägar de skola finna sin 

 lösning. 



Även i fråga om bekämpandet av de primära skadeinsekterna råder 

 en väsentlig skillnad mellan skogsentomologien och jordbruksentomolo- 

 gien. På grund av arealernas och trädens storlek kan skogsentomologen 

 knappast tänka sig att tillgripa direkta utrotningsmedel. Den ogynn- 

 samma proportionen mellan omkostnaderna och värdet av vad som skall 

 räddas förbjuder detta. Den vägen får nog i stort sett betraktas som 

 oframkomlig. 



