[17] MAL OCH MEDEL INOM SKOGSENTOMOLOGIEN 225 



der normala förhållanden, då ingen massförökning ägt rum. I mindre 

 omfattning ha dylika redan utlagts vid några hittills studerade härjningar 

 och resultaten äro lovande, i det att de giva oss möjlighet att formu- 

 lera objektiva omdömen. 



Som exempel på användningen av provytor må här anföras ett par 

 fall från den skogsentomologiska avdelningens verksamhet. Under åren 

 191 5 — 191 7 angreps i nordöstra Skåne vid Gualöv ett omkring 50-årigt 

 tallbestånd av nunnan (4). För att utröna, vilka följder denna härj- 

 ning skulle komma att ha för träden, utlades ett par provytor. Fig. 12 

 visar en dylik provyta, sådan den såg ut vid en revision i maj 1923. 

 Av analysen framgår, att av provytans 43 träd 5 st. dött, alla till följd 

 av angrepp av den större märgborren. Då dessa träd samtliga tillhöra 

 det 4:de kronskiktet och ha små, dåligt utvecklade kronor, äro de just 

 sådana träd. som normalt även i orörda bestånd pläga duka under för den 

 större märgborrens angrepp. Det finnes därför ingen anledning att an- 

 taga, att dessa fem träds död står i något samband med den tidigare 

 nunnehärjningen, och den medelst provytan verkställda analysen bestyrker 

 den förut gjorda erfarenheten, att tallen har stor motståndskraft gent 

 emot nunnans angrepp. 



Även efter tallmätarehärjningen i Sörby kronopark användes provytor 

 för. att utröna de sjukdomar, som följde tallmätaren i spåren. I detta fall 

 underlättades undersökningen av att skogsavdelningen förut lagt en yta 

 i det bestånd, som sedermera blev svårast härjad, och att angreppsgra- 

 derna antecknats för varje träd. 



Vid en analys år 1918 visade det sig glädjande nog, att ännu intet 

 träd torkat, oaktat de skador som deras barrmassa lidit under de båda 

 föregående åren. Emellertid ynglade den större märgborren i 4% av 

 träden och i 10% hade den förgäves sökt att yngla, något varom de vita 

 kådtrattarna buro vittne och vilket genom blottläggning av de korta, över- 

 givna modergångarna lätt kunde fastslås. Närmast tillhands låg att tänka, 

 att de angripna träden utvalts av den större märgborren, emedan de tidi- 

 gare försvagats av tallmätarens angrepp. Men däremot talade den omstän- 

 digheten, att intet av de 14 träd, som enligt anteckningarna angripits svårt 

 av tallmätaren, blivit yngelträd för den större märgborren, och att den- 

 samma försökt att yngla i endast ett av dem. Detta tyder på att den 

 större märgborren i detta fall liksom efter nunnehärjningen i Gualöv be- 

 gränsat sina angrepp till undertryckta träd tillhörande 4:de kronskiktet, 

 och att dess uppträdande ej stod i något intimare samband med tall- 

 mätarehärjningen. 



Om man ordnar de av tallmätaren och den större märgborren angripna 

 träden (inberäknat de träd, där den förgäves sökt att yngla) efter sin 



l 5' Meddel. från Statens Skogsförsöksanstalt. Haft 20. 



