[23] 



MÅL OCH MEDEL INOM SKOGSENTOMOLOGIEN 



231 



12 





Lyckligtvis finnas dylika i massa, varför den faktiska förökningen eller, 

 som SEITNER (s. ii — 12) kallar den, utbredningsfaktorn är betydligt 

 lägre. För att få reda på denna faktor, som bör var olika under olika 

 år av en härjning, böra våra viktigaste skogsinsekters fiender och deras 

 betydelse noggrant utforskas. 



Avverkningstidens och de fällda trädens exponerings betydelse äro också 

 viktiga frågor att utreda. En undersökning häröver har redan förut 

 publicerats (5 s.), men det cm i längd 

 torde vara skäl att i delta 

 sammanhang i korthet re- 

 kapitulera resultaten av den- 

 samma i anslutning till bi- 

 fogade tabell. Med den i 

 tabellen valda grafiska me- 

 toden vinner man den för- 

 delen, att de olika arternas 

 val av yngelträd blir lätt att 

 överskåda och olika serier 

 lätt kunna jämföras med 

 varandra, varjämte de olika 

 avverkningstidernas inver- 

 kan på barkborrefaunan 

 omedelbart framgår. 



Försöken utgingo från 

 det antagandet, att man ge- 

 nom -att till barkborrarnas 

 svärmningstid ha gjort i ord- 

 ning åt dem ett antal fällda stammar, som endast avveko från varandra 

 ifråga om avverkningstid och exponering, skulle kunna se, efter vilka 

 principer de utvalde sina yngelträd. För att ge fullt tillfredsställande 

 resultat, borde naturligtvis alla stammar, som skulle jämföras med var- 

 andra, vara fullständigt överensstämmande i fråga om dimensioner, bark- 

 tjocklek, ålder m. m. Detta har ej iakttagits vid detta mera förberedande 

 försök, som var av mera preliminär natur och blott avsåg att utröna, om 

 metoden var användbar. Tabellen är därför mycket skematisk, bl. a. 

 emedan avverkning av yngelträd skett blott en gång i månaden; linjernas 

 början och slut äro därför ej fullt säker och särskilt gäller detta om den 

 bleka bastborren och den randiga vedborren under tiden januari— mars, 

 då inga huggningar verkställdes. 



På tabellen kan emellertid omedelbart avläsas, att de där förekommande 

 arterna fördela sig på tre olika grupper. 



Fig. 17. 



D ^0 50 60 70 80 90 100 110 120 

 antal äqqfickor 



Grafisk framställning av sambandet mellan läng 

 den på den större märgborrens modergangar 

 och antalet äggfickor, enligt undersökningar, 

 utförda på torkande tallar vid Kolleberga juni 

 1923. 



Graphische DarstelluDg des Zusammenhangs zwischen 

 der LäDge des Mutlerganges von Myelophilus pini- 

 perda und der Zahl der Eier. 



