254 PAUL SPESSIVTSEFF [14] 



Resultaten av ovanstående undersökningar kunna sammanfattas på 

 följande sätt: 



i). 0. ovatus föredrar att avlägga sina ägg i uppluckrad jord och 

 uppträder, ehuru den annars är polyfag och enligt uppgift av SCHAUFUSS 

 (Die Käfer des paläarktischen Formengebietes) är uppgrävd från rötter 

 av Artemisia och Verbascum i mellersta Europa och under sista tiden 

 även i Sverige som en farlig skadeinsekt uteslutande på gran i plantskolor. 



2). Största skadan på granarna förorsakas av larven, som lever i 

 marken och gnager på barken av tunna och tjocka rötter utan att nå 

 till splinten. En av larver angripen unggran kan länge vara sjuk och 

 dör endast ifall huvudroten är blottad. Mera sällan bildas under rot- 

 halsen ett nytt rotsystem, som har ett karaktäristiskt utseende (fig. 3); 

 i sådant fall tillfrisknar granen. 



3). Vivlarna kläckas ur puppan på hösten och övervintra i jorden 

 utan att bliva könsmogna; pä våren krypa de fram på ytan och livnära 

 sig under hela sommaren av barr och kanske även av en- eller tvååriga 

 växters blad; under juli — augusti läggas äggen i marken och om två 

 veckor kläckas larverna ur äggen. Larverna övervintra (antagligen två 

 gånger), äta mycket om sommaren genom att gnaga nya granrötter och 

 förpuppa sig på hösten i jorden. 



4). O. ovatus fortplantar sig partenogenetiskt, och författaren har icke 

 lyckats finna hannar. I samband med partenogenesen observeras vissa 

 säregenheter i könsorganens byggnad — reducerad bursa copulatrix, för- 

 minskat receptaculum seminis jämte bihangskörtel och mycket lång och 

 även därför betydelselös kanal, som leder till receptaculum seminis. 



5). Den morfologiska undersökningen av larven (fig. 4) och puppan vi- 

 sade följande: a) larven skiljer sig föga från larverna av de två hittills 

 kända arterna O. niger (Beling 1876) och O. sensitivus Scop (Fuchs 

 1897). Borstens fördelning på kroppsytan sker enligt samma plan som 

 hos alla larver av släktet Otiorrhynchus med obetydliga variationer för 

 varje art. Hos O. ovatus äro borsten mycket fina, hårlika och av vit 

 färg i motsats till de mörkbruna och gulrödbruna borsten hos de andra 

 arternas larver. Ett av de mest utpräglade artkännetecknen är formen och 

 storleken av de borst och kitinbildningar, som finnas på överläppens inre 

 yta. b) Puppan har i jämförelse med larven ett större antal artkänne- 

 tecken huvudsakligen genom borstens antal och fördelning. Detta fram- 

 träder bl. a. vid jämförelse med puppan av 0. niger, den enda som 

 hittills beskrivits i entomologiska litteraturen (BELING 1876). 



6). Levnadssätt hos den amerikanska formen av 0. ovatus är noggrant 

 beskrivet 1914 av TRÉHERNE, som senare (1920) kompletterat sina under- 

 sökningar genom en kort notis om denna arts partenogenetiska fort-' 



