264 EDVARD WIBECK [4] 



höllo dock före, att ungtallarna skulle vara i stånd att så småningom 

 förbättra sitt från början i oordning bragta rotsystem; tallarnas avdöende 

 tillskrev man huvudsakligen ett primärt uppträdande av svampsjukdomar. 



På en av de vid mötet i Jacobshagen närvarande skogsmannen, Ober- 

 forstmeister V. DtJCKER, gjorde dock demonstrationen av de abnorma 

 tallrötterna ett djupare intryck. Den stärkte hans redan tidigare hysta 

 misstroende mot barrotsplanteringen 'överhuvud taget, och, sedan han 

 under ytterligare ett antal år studerat rotsystemet i tidigare gjorda tall- 

 planteringar inom sitt inspektionsdistrikt Stettin-Torgelow, drog han år 

 1883 genom en mera utförlig uppsats i den ansedda, av DANCKELMANN 

 utgivna tidskriften Zeitschrift fur Först- und Jagdwesen (2) i härnad mot 

 hela denna planteringsmetod. 



Redan användningen av omskolade plantor, skriver v. DiJCKER, är för- 

 kastlig. Vid omflyttningen i plantskolan ha nämligen dessa fått sina 

 i den drivande jorden väl utvecklade sidorötter bragta i ett onaturligt 

 läge, i det att de i stället för att gå vinkelrätt ut från huvudroten, kom- 

 mit att vid utsättningen hänga nedåt som en hårlock» och sedan fixe- 

 rats i denna ställning. Vid den slutliga utsättningen på kulturfältet blir 

 detta abnorma rotsystem ytterligare förvridet i samma felaktiga riktning, 

 samlat som det vanligen blir i en tät, hopklämd kvast eller pensel med 

 ofta S-formigt krökta eller helt omböjda rötter. I bästa fall blir rot- 

 systemet vid plantering i öppna gropar eller i hål, stuckna med spade, 

 soltjäderformigt utbrett, men icke heller ett dylikt i ett enda plan anlagt 

 rotsystem kan vid trädets senare utveckling vara likvärdigt med ett nor- 

 malt allsidigt utvecklat sådant. En sådan sak som att plantornas rötter 

 före planteringen doppats i jordvälling vore ägnad att genom rotgrenarnas 

 fastklibbande vid varandra och vid huvudroten ytterligare förvärra en 

 redan förut dålig planteringsmetod. VON DtJCKER förnekar, att tallen 

 har möjlighet att så småningom rätta till sitt från början i oordning 

 bragta rotsystem genom att exempelvis rotgrenar av andra ordningen 

 eller adventiva sådana skulle kunna utväxa och övertaga de skadade 

 och vanskapliga primära rotdelarnas funktioner. Att med bar rot plan- 

 terade tallar i somliga fall kunna tillväxa och förhålla sig så pass nor- 

 malt, som fallet är, beror därpå, att de få huvudrötter, som från början 

 råkat komma i sitt riktiga plan, starkt tillväxa och övertaga det mesta 

 arbetet. Ett verkligt normalt rotsystem säger sig däremot VON DCCKER 

 blott ytterst sällan hava påträffat vid de otaliga utgrävningar av rot- 

 systemet hos tallar, uppdragna medelst barrotsplantering, vilka han under 

 en lång följd av år gjort i kulturer av olika åldrar, växlande mellan ett 

 och tjugusex ä trettio års ålder. VON DUCKERS allmänna slutsatser ut- 

 mynna, såsom förut blivit nämnt, i ett utdömande av all barrotsplantering 



