[9] OM MISSBILDNING AV TALLENS ROTSYSTEM 269 



nedåt. Vad de i-äriga plantorna angår, behöver i regel själva huvud- 

 roten något avkortas, sidorötterna däremot endast, om de äro sä långa, 

 att de vilja hänga ned. På de 2-åriga plantorna måste både huvud- och 

 sidorötter avklippas; av de senare lämnas blott i cm långa stumpar 

 kvar. Från snittytan på dessa utväxa efter planteringen nya rotgrenar, 

 vilka fysiologiskt fullkomligt ersätta de stympade rötterna och växa fram 

 i jorden just i de lägen som dessa i naturligt tillstånd skulle haft. 



När man besinnar, att SPITZENBERG förutom denna, åtminstone vad de 

 2-åriga plantorna angår, omständliga rotklippning också kräver markluck- 

 ring å planteringsstället, samt att de starkare rotklippta plantorna lätt duka 

 under för torka, om ej nederbörd inträffar i rattan tid och i tillräcklig 

 ymnighet tiden närmast efter utsättningen, så förstår man, att den eko- 

 nomiska sidan hos en dylik plantering i själva verket måste ställa sig 

 ganska tvivelaktig. SPITZENBERG tillråder också själv sådd av tall på 

 alla platser, där den har utsikt att lyckas; en stor del av hans arbete 

 handlar om tillvägagångssättet därvid. 



Till frågan om barrotsplanteringen, sådan den dryftats i Tyskland, 

 må till sist nämnas, att Forstmeister VON GR^EYENITZ i en liten, år 1920 

 publicerad uppsats (10) påpekat, att SPITZENBERGS förkastelsedom över 



de omskolade, tvååriga (-) plantorna av tall är alltför kategorisk. Det 



är sannt, att dessas samlade, nedåtriktade rotknippe ej är lämpligt att 

 utan vidare eller efter en enkel tvärklippning sättas ut. Klipper man 

 emellertid av de översta sidogrenarna för sig och helt nära huvudroten, 

 så växa dessa grenar sedan ut i normalt horisontalläge. Samtidigt sörja 

 de talrika nedåtriktade rotgrenarna för en god vidfästning och en kraftig 

 vattenupptagning från substratet redan från början, varför enligt VON G:S 

 mening, de omskolade tvååriga plantorna, rätt använda, snarare äro över- 

 lägsna än underlägsna sina oomskolade jämnåriga. 



För Sveriges vidkommande har barrotsplanteringens — och framför allt 

 den under senare tid allmänt utbredda spettplanteringens — berättigande, 

 förutom i HOLLGRENS förut omnämnda korta referat av VON DCCKERS 

 uppsats, behandlats av FERD. LINDBERG, särskilt i en artikel i tid- 

 skriften Skogen 1920 (11). 



Lindberg, som iakttagit, hurusom på äldre spettplanteringsfält inom 

 hans dåvarande verksamhetsområde, Bispgårdens skolrevir, plantorna i 

 stor utsträckning, ja, somligstädes så gott som mangrannt utdött, och 

 som funnit, att de döende plantorna genomgående haft ett deformerat 

 rotsystem, drager av detta förhållande ungefär samma lärdom som VON 

 DUCKER och SPITZENBERG. 



Även LINDBERG tillråder användningen av oomskolade plantor, men 



